Справа № 285/2305/15-а
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 285/2305/15-а
провадження 2-а/0285/105/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.06.2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Новоград-Волинський та Новоград-Волинському районі про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії державного службовця з більшого заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексацій доходів громадян, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески у повному обсязі;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії розміром 90 % від заробітної плати, відповідно до довідки № 13-04/8387 від 12.09.2011 року з урахуванням всіх складових (отриманих виплат) за останні 24 місяці роботи, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації доходів громадян, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 12.09.2011 року;

- допустити постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою суду від 16.06.2015 року відкрито скорочене провадження у справі.

26.06.2015 року відповідачем подано заперечення на адміністративний позов, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі на законних підставах відмовило позивачу в перерахунку пенсії, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація доходу громадян - не включається до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії. Посилались на положення ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» та Постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.200 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій».

Проти обґрунтованості фактичних сум виплат заперечень не заявили.

Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що повідомлених позивачем та відповідачем обставин і долучених до матеріалів справи документів, достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику сторін, а тому вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку скороченого провадження у встановлений п. 4 ч. 5 ст.183-2 КАС України строк.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки про складові заробітної плати від 12.09.2011 року №13-04/8387, яка видана Головним Управлінням державного казначейства України в Житомирській області, надана інформація про розмір заробітної плати, в тому числі: матеріальної допомоги 6908,40 грн.; індексація 9219,68 грн., за період з 01.09.2009 року до 31.08.2011 року (за 24 місяці), які позивач отримувала регулярно та з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Інформації про призначення матеріальної допомоги (оздоровлення або інше) надана довідка не містить.

28.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати від 12.09.2011 року №13-04/8387.

Рішенням комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Управління пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області № 61 від 02.06.2015 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, пославшись на те, що до 31.05.2015 року порядок перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям визначався Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, пенсії, призначені в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу», з 01.06.2015 року не перераховуються.

Дані обставини підтверджують дослідженими судом доказами: копією паспорта позивача, рішенням № 61 від 02.06.2015 року, копією листа-повідомлення № 5002/02 від 02.06.2015 року, копією довідки 12.09.2011 року №13-04/8387, копією пенсійного посвідчення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи

прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до «Положення про Пенсійний фонд України», яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280 і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до редакції ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка діяла на час призначення пенсії позивачу, державні службовці мали право на пенсію у розмірі 80% заробітної плати, та додатково 1% за кожний рік стажу понад 20 років, але не більше 90% заробітної плати.

Відповідачем не надано заперечень проти того, що на час виникнення спору позивачу виплачується пенсія виходячи з розміру 90% заробітної плати. Отже позовна вимога в частині такого розміру пенсії є обґрунтованою.

Згідно з ч. 2 ст. 33 цього Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частина 7 ст. 33 цього Закону встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У свою чергу ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Таким чином, Закон не розмежовує доходи для визначення середнього заробітку на ті що є постійними елементами заробітної плати та разові виплати. Єдиним критерієм є нарахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, суд визнає обґрунтованими посилання позивача на ст. 2 Закону України «Про оплату праці», яка визначає структуру заробітної плати, що включає в себе додаткову заробітну плату (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за

спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Надана позивачем довідка містить інформацію про виплату матеріальної допомоги в сумі 6908,40 грн. без зазначення її виду. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань державним службовцям передбачена нормами чинного законодавства та є обовязковими щорічними виплатами. Крім того, чинним законодавством не обмежено види та призначення матеріальної допомоги, що можуть надаватись працівнику.

Індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою, яка здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Отже, ці виплати є складовими заробітної плати, відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 20.02.2012 року по справі №21-430а11 задоволено заяву про перегляд рішення Вищого адміністративного суду України з питання визначення розміру пенсії державного службовця. Верховний Суд України, посилаючись на норми ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» прийшов до висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимога позивача про перерахунок пенсії з урахуванням додаткових виплат є обґрунтованими, в межах сум, зазначених у довідці 12.09.2011 року №13-04/8387.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернулась до позивача з заявою про перерахунок пенсії 28.05.2015 року, право на перерахунок виникає з 01.06.2015 року. Отже, існує обовязок відповідача здійснити перерахунок починаючи з 01.06.2015 року.

Позовні вимоги про перерахунок пенсії починаючи з 12.09.2011 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на неможливість перерахунку пенсії з 01.06.2015 року у звязку зі змінами у чинному законодавстві, про що позивач зазначив у тексті оскаржуваного рішенні №61 від 02.06.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

У мотивувальній частині свого рішення Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Правилами статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 5 ЦК України встановлено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З огляду на викладене, нові норми законодавства які погіршують становище позивача (зміни порядку нарахування пенсії) не можуть бути застосовані при здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав заяву позивача про перерахунок пенсії 28.05.2015 року, отже зобовязаний керуватися норами, що діяли на час звернення, а не на час розгляду заяви (02.06.2015 року).

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України, встановлено, що у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначається обовязок відповідача виконати постанову негайно, крім постанови в адміністративній справі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, а саме оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Крім того, позов не містить вимоги про стягнення певних грошових сум, тому взагалі відсутній предмет негайного виконання.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у зверненні постанови до виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позов задовольняється частково. Позовні вимоги мають немайновий характер, отже, частка задоволення позову не може вплинути на розмір судового збору, що підлягає відшкодуванню.

Згідно доданої до позову квитанції позивачем сплачено судовий збір в сумі 73,08 грн., який підлягає стягненню на її користь з Державного бюджету.

Керуючись статтями 2, 5-12, 23, 69-71, 86, 94, 158-163, 183-2, 185, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинський та Новоград-Волинському районі щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії державного службовця з більшого заробітку з урахуванням сум матеріальної допомоги та сум щомісячної індексації доходів громадян, на які були нараховані та фактично сплачені страхові внески у повному обсязі.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% від заробітної плати, з урахуванням всіх складових (отриманих виплат) за останні 24 місяці роботи, у тому числі сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, згідно довідки про складові заробітної плати від 12.09.2011 року №13-04/8387, яка видана Головним Управлінням державного казначейства України у Житомирській області, починаючи з 01.06.2015 року.

У задоволенні позовних вимог в частині зобовязання здійснити перерахунок пенсії починаючи з 12.09.2011 року та допуску рішення суду до негайного виконання відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 73,08 грн.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Помогаєв