Справа № 404/2327/15-а
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2327/15-а
Номер провадження 2-а/404/263/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови ПС2 № 249462 від 27.03.2015 р. у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора ДПС ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови ПС2 № 249462 від 27.03.2015 р. у справі про адміністративне правопорушення. Просить скасувати постанову ПС2 № 249462 від 27.03.2015 р. по справі про адміністративне правопорушення.

На його обґрунтування зазначив, що згідно постанови серії ПС2 № 249462 від 27.03.2015 р. на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення п. 16.14 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно постанови він 27.03.2015 р. керуючи автомобілем SKODA RAPID, державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Волкова у м. Кіровограді зі швидкістю біля 40 км. на годину, при наближенні до перехрестя вул. Волкова з вул. Бєляєва, що позначено дорожнім знаком 2.1. «Дати дорогу», згідно з п.п. 16.14, 16.12, 10.1 Правил дорожнього руху зупинився щоб дати дорогу транспортному засобу що наближався праворуч (автомобіль «Таврія» зеленого кольору), далі переконавшись в відсутності поблизу перехрестя на вул. Бєляєва інших автомобілів, для яких він міг би створити перешкоду та в безпеці подальшого руху продовжив рух по вул. Волкова, але через деякий час, на відстані біля 300 м від вищезгаданого перехрестя, був зупинений інспектором ДПС ОСОБА_2, який звинуватив його в порушені пункту 16.14 ПДР стверджуючи що він не надав перевагу у русі транспортному засобу що наближався праворуч від нього по вул. Бєляєва, склав протокол АП1№790316 та виніс на його основі постанову ПС2№249462.

Вважає, що в порушення норм закону працівником ДАІ не враховано його пояснення про те, що він не згоден із складеним протоколом, правил не порушував, інспектор відмовився залучати його письмові пояснення та покази свідка, який знаходився в салоні його автомобіля, крім того відповідачем не надано жодних доказів порушення позивачем правил дорожнього руху, відеозапис зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення є неналежним доказом.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач - інспектор ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав через канцелярію суду заперечення, згідно яких зазначив, що 27.03.2015 р. під час нагляду за дорожнім рухом на маршруті патрулювання по вул. Волкова в м. Кіровограді, приблизно об 13:57 год. ним було зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Шкода», н.з. ВА7268ВВ, який на перехресті вулиць Волкова та Бєляєва рухаючись по головній дорозі, котра змінює напрямок руху головної дороги на перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу, котрий наближався праворуч, чим порушив вимоги п. 16.14 ПДР України. Надав копію відеофіксації правопорушення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2015 р. постановою ПС2 № 249462 в справі про адміністративне правопорушення винесеною інспектором взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2, ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 16.14 ПДР України, якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суб'єкт владних повноважень відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Сторонами в судове засідання було надано відеозаписи проїзду зазначеного в протоколі перехрестя.

Так, із запису позивача вбачається, що на виконання знаку «Уступи дорогу», він пропустив Таврію зеленого кольору, що наблизилась з права по головній дорозі та продовжив рух, при цьому із-за невеликого кута огляду камери відеореєстратора не можливо простежити за панорамою, що знаходиться по праву сторону від водія.

Проте, з відеозапису наданого відповідачем вбачається, що транспортний засіб, що рухався по головній дорозі вже виїздив на т-образне перехрестя повертаючи ліворуч, коли повз нього не надавши перевагу в русі проїхав позивач. Тобто цим відеозаписом підтверджено, що дійсно обставини зазначені в оскаржуваній постанові серії ПС2 № 249462 від 27.03.2015 р. мали місце.

Позивач заперечив проти наданого відповідачем відеозапису зазначаючи про його невідповідність діючим нормам, в тому числі ст. 11 Закону України про Міліцію, згідно якого працівники міліції мають право «використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото - і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху».

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що фіксування порушення правил дорожнього руху здійснювалося неналежним технічним засобом, який не сертифікований в Україні, оскільки обов'язковій сертифікації та повірці підлягають технічні засоби, які використовуються для визначення швидкості руху транспортного засобу та для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Перелік вказаних спеціальних технічних засобів та приладів затверджений наказом МВС України №33 від 01 березня 2010 р. та п.19.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС. Вказані технічні засоби не можуть бути використані посадовими особами ДПС без сертифікації в Україні, у разі якщо вони не пройшли метерологічної повірки з видачею відповідного свідоцтва або термін дії свідоцтва минув. Технічні засоби (відеокамери), яка використовується для фіксування правопорушення, як допоміжний засіб попередження та розкриття правопорушень, у вказаний перелік не включені.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка прийнята інспектором на підставі та у спосіб, що визначені законом України, а відтак підстави для визнання дій відповідача неправомірними та скасування постанови у справі від 27.03.2015 р. відсутні.

Керуючись ч. 2 ст.122, п.1 ст. 247, ст. 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст.10-11, 71, 86, 160-164 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови ПС2 № 249462 від 27.03.2015 р. у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3