Справа № 820/5564/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 червня 2015 р. №820/5564/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області від 13.03.2015 р. № НОМЕР_1 про збільшення за платежем податок на додану вартість в сумі 224496,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 56124,00 грн., застосованих за п.п. 198.2., 198.6 ст. 198, ст. 201.10 Податкового кодексу України; - скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області від 13.03.2015 р. № НОМЕР_2 про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 219586,00 грн., застосованих за п.п.198.2., 198.6 ст. 198, ст.201.10 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позову зазначив, що перевіркою неправомірно встановлено заниження суми податкових зобов'язань ТОВ "ТБ "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" у податковій звітності за грудень 2014 року в зв'язку з чим неправомірно прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.03.2015р. № НОМЕР_1 про збільшення за платежем податок на додану вартість в сумі 224496,00 гривень та штрафних санкцій в сумі 56 124 гривень, застосованих та № НОМЕР_2 про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 219 586,00 гривень, застосованих за п.п. 198.2., 198.6 ст. 198, ст. 201.10 Податкового кодексу України. Господарська діяльність ТОВ "ТБ "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" здійснюється відповідно до норм законодавства, з реальним настанням правових наслідків. Обсяг та цільове призначення послуг, яке отримувало ТОВ "ТБ "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" від ТОВ "ПАСАДЕНА" підтверджується договором поставки, видатковими накладними, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що позивачем не було надано контролюючому органу завірені належним чином копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/ послуг.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що контролюючим органом на підставі положень чинного податкового законодавства було проведену камеральну перевірку.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт №523/20-31-15-01-10/37189332 від 19.02.2015 року "Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС", за грудень 2014 року". (т.1 а.с.12-18 ).

Згідно з висновком акту камеральної перевірки №523/20-31-15-01-10/37189332 від 19.02.2015 року, позивачем було занижено суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації за грудень 2014 року № НОМЕР_3 від 20.01.2015 року, відповідальність платника, передбачена пунктом 123.1 ст.123 Податкового кодексу України. (т.1 а.с. 17-18).

На підставі висновків акту камеральної перевірки №523/20-31-15-01-10/37189332 від 19.02.2015 року відповідачем 13.03.2015 року було складено податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 280620,00 грн., з них за основним платежем - 224496,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 56124,00 грн. та податкове повідомлення рішення № від 13.03.2015 року, яким позивачу було нараховано завищення суми від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 219586,00 грн. (т.1 а.с. 31-32).

Позивач в досудовому порядку оскаржував рішення контролюючого органу, що підтверджується матеріалами справи.

Так, на адресу ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області надійшли заперечення №02/03-1 від 02.03.2015 року до акту від 19.02.2015 № 523/20-31-15-01-10/37189332 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС", за грудень 2014 року". (т.1 а.с. 20-24).

Листом - відповіддю №2974/20-31-15-01-19 від 10.03.2015 року про розгляд заперечення №02/03-1 від 02.03.2015 року висновок акту камеральної перевірки №523/20-31-15-01-10/37189332 від 19.02.2015 залишився без змін. (т.1 а.с.25-30).

Отже, вважаючи, що відповідь Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області суперечить положенням чинного податкового законодавства позивачем на адресу Головного Управління Міндоходів у Харківській області було надіслано скаргу (заяву) №26/03-2 від 26.03.2015 року на податкові повідомлення-рішення (рішення) ДПІ у Київському раііоні м. Харкова Харківської обласної ГУ Міндоходів у Харківській області від 13.03.2015 р. №№ ,. (т.1 а.с. 34-40).

Рішенням про результати розгляду скарги Головне Управління Міндоходів у Харківській області залишило заяву позивача без задоволення, а податкові повідомлення №№ , від 13.03.2015 р. - без змін.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується удвох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Суд зауважує, що господарська операція проходила між позивачем та контрагентом з приводу придбання товару, а саме соняшникової олії в кількості 312,08 т. на загальну суму 4421945,00 грн.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції між ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" та ТОВ "ПАСАДЕНА" позивачем до суду були надані наступні документи:

- договір поставки №Е111914МПП2, відповідно до якого постачальник (ТОВ "ПАСАДЕНА") зобов'язується поставити, а покупець (ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС") прийняти та оплатити товар, ціна, найменування, асортимент, кількість та якість якого затверджена специфікаціями, що підтверджується матеріалами справи. (т.1 а.с.47-55);

- видаткові накладні № РН-0000052 від 10.12.2014 р., № РН-0000046 від 13.12.2014 р., № РН-0000047 від 14.12.2014р., № РН-0000048 від 16.12.2014 р., № РН-0000049 від 17.12.2014 р., № РН-0000053 від 18.12.2014 р., № РН-0000054 від 18.12.2014 р., № РН-0000055 від 18.12.2014 р. (т.1 а.с. 56-67);

- платіжні доручення № 283 від 17.12.2014р., № 286 від 17.12.2014р., № 271 від 15.12.2014р., № 266 від 10.12.2014, № 320 від 30.12.2014р. (т.1 а.с. 64-68);

- товарно-транспортні накладні від 12.12.2014р., від 12.12.2014р., від 14.12.2014р., від 18.12.2014р., від 12.12.2014р., від 19.12.2014р., від 12.12.2014р. (т.1 а.с. 69-78).

Суд зазначає, що ТОВ "ПАСАДЕНА" у грудні 2014 року на отримані оплати та на відвантажені товари були видані податкові накладні: від 13.12.2014 р. № 14 на суму 245287,50 грн. від 17.12.2014 р. № 12 на суму 61517,33 грн. від 18.12.2014 р. № 15 на суму 62159,17 грн. від 16.12.2014 р. № 10 на суму 75118,00 грн. від 10.12.2014 р. № 5 на суму 80743,17 грн. від 14.12.2014 р. № 8 на суму 74167,50 грн. від 17.12.2014 р. № 11 на суму 133333,33 грн. (т.1 а.с.79-85)

Також суд наголошує, що у зв'язку з тим, що податкові накладні від 13.12.2014 р. № 14 на суму 245 287,50 грн., від 17.12.2014 р. № 12 на суму 61 517,33 грн., від 18.12.2014 р. № 15 на суму 62 159,17 грн., від 16.12.2014 р. № 10 на суму 75 118,00 грн. не були зареєстровані ТОВ "ПАСАДЕНА" в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач разом з декларацією з ПДВ за грудень 2014 року подав в електронному вигляді додаток 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)" від 20.01.2015 року за № НОМЕР_4, в якому зазначило вказані податкові накладні, що підтверджується матеріалами справи.(т.1 а.с. 86-250, т.2 а.с.1-137).

Отже, усі первинні документи відповідають вимогам законодавства та не містять явних дефектів форми і змісту. Враховуючи, що реальність господарських операцій між ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" та ТОВ "ПАСАДЕНА" повністю підтверджена належними первинними документами, придбані послуги використані позивачем у власній господарській діяльності, позивач має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування податком на додану вартість, зокрема, формування податкового кредиту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що фактичне виконання своїх зобов'язань за договором здійснено як позивачем, так і його контрагентом, та підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що субєктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про наявність взаємоповязаності позивача та контрагентів позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання послуг у контрагента, що зумовлює необґрунтованість висновку субєкта владних повноважень про невідповідність закону вчинених за ним господарських операцій.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів правомірність та обґрунтованості висновків акту перевірки, у звязку із чим прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "КОМПАНІЯ ЕДЕЛЬВЕЙС" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області від 13.03.2015 р. № НОМЕР_1 про збільшення за платежем податок на додану вартість в сумі 224496,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 56124,00 грн., застосованих за п.п. 198.2., 198.6 ст. 198, ст. 201.10 Податкового кодексу України.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області від 13.03.2015 р. № НОМЕР_2 про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 219586,00 грн., застосованих за п.п.198.2., 198.6 ст. 198, ст.201.10 Податкового кодексу України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03.07.2015 року.

Суддя Полях Н.А.