Справа № 2011/2а-12976/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2012-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2012 р.Справа № 2011/2а-12976/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011р. по справі № 2011/2а-12976/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради

про зобовязання сплатити разову грошову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

26.09.2011 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради (далі по тексту УПСЗН адміністрації Дзержинського району ХМР, відповідач), в якому просила суд:

1. Відновити пропущений строк звернення до суду з 06.05.2010 року.

2. В Управлінні труда та соціального захисту населення в Дзержинському районі м.Харкова витребувати довідку про розмір виплати позивачеві разової допомоги як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни в 2010 - 2011 роках.

3. Визнати протиправними дії Управління труда та соціального захисту населення в Дзержинському районі м.Харкова щодо не нарахування та невиплати позивачеві як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни щорічної (до 5 травня) разової грошової допомоги відповідно до ст.15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2010, 2011 роки в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за кожний рік.

4.3обов`язати Управління труда та соціального захисту населення в Дзержинському районі м.Харкова нарахувати та виплати позивачеві як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни щорічну разову грошову допомогу відповідно до ст.15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2010, 2011 роки, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. по справі № 2-а-12976/11 клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення з позовом до суду залишено без задоволення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова про визнання дії протиправною та зобов»язання сплатити щорічну разову грошову допомогу, як інваліду війни за 2010-2011 роки залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. по справі № 2-а-12976/11 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції, не знайшовши підстав для поновлення строку звернення до суду з 06.05.2010 року, повинен був відмовити у відкритті провадження у справі в частині позову, а у межах шестимісячного строку відкрити провадження у справі та розглянути справу по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, з огляду на приписи ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної адміністративної справи слід проводити в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду є необґрунтованими, що зумовило застосування судом наслідків пропущення строку звернення до суду, визначених ст.100 КАС України, та відповідно залишення адміністративного позову без розгляду.

При цьому суд першої інстанції посилається на те, що позивачем при поданні позову про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату допомоги до 5 травня у розмірі 5 (пяти) мінімальних пенсій за віком за 2010-2011 роки пропущено місячний строк звернення до суду, встановлений положеннями ч.5 ст.99 КАС України, підстав для поновлення строку судом не знайдено, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. по справі №2011/2а-12976/11 такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом 26.09.2011 року із вимогами до субєкта владних повноважень (УПСЗН адміністрації Дзержинського району ХМР) щодо захисту її порушених прав на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що мали місце за 2010-2011 роки.

З аналізу положень Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту колегією суддів встановлено, що виплати, передбачені зазначеним Законом, є заходами соціального захисту населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС, та за своєю правовою природою є відповідною соціальною допомогою.

З урахуванням приписів ст.2 КАС України та беручи до уваги зміст правової природи виплат, передбачених Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, через призму оскарження рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає, що право позивача на отримання вказаних соціальних виплат підлягає захисту в межах шестимісячного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Сторонами по справі не заперечується, що виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2010 та 2011 роки відбувались не пізніше травня місяця кожного року.

При цьому колегія суддів зазначає, що зазначені виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня - здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, а тому після отримання допомоги до 5 травня в неналежному розмірі позивач мала змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (26.09.2011 р.), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом (26.03.2011р.) та період, за який позивач просить суд захистити його права (з 01.01.2010р.), колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 26.03.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік.

Оскільки, позивачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що разова грошова допомога до 5 травня за 2011 рік ОСОБА_1 виплачена не пізніше травня 2011 року.

За таких обставин, беручи до уваги дату звернення позивача до суду з даним позовом (26.09.2011 року), шестимісячний строк на звернення до суду (26.03.2011 року) та час отримання позивачем спірної допомоги (травень 2011 року), колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не пропущено строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання дій про протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік.

Таким чином, з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.204 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок неправильного застосування норм ч.2 ст.99, ст.100 КАС України, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. по справі № 2011/2а-12976/11 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік не може бути визнана законною, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. по справі № 2011/2а-12976/11скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік.

Справу №2011/2а-12976/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік направити до Дзержинського районного суду м. Харкова для продовження розгляду справи в цій частині позовних вимог.

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. по справі № 2011/2а-12976/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, в частині залишення без змін ухвали суду першої інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, в частині скасування ухвали суду першої інстанції оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4