Справа № 2а/11400/10/1570
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 червня 2015 р. Справа № 2а/11400/10/1570

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Сівєлькіній С.Є.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року по справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів та 3-ї особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування податкових вимог,-

В С Т А Н О В И В:

30.11.2010р. ДП «Куліндорівський КХП» Державного агентства резерву України звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до СДПІ з обслуговування ВП у м. Одесі МГУ Міндоходів, 3-ї особи ГУ ДКС України в Одеській області, в якому просило суд скасувати податкові вимоги відповідача від 21.09.2010 р. №1/76, та від 02.11.2010 р. №2/87 на загальну суму 1 913 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом, у порушення вимог ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», винесено першу податкову вимогу від 21.09.2010р. №1/76, та другу податкову вимогу від 02.11.2010р. №2/87 на загальну суму 1913400 грн., без проведення процедури узгодження з платником податків суми податкового зобов'язання, а також після закінчення терміну стягнення податкової заборгованості.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року, у задоволенні адміністративного позову ДП «Куліндорівський КХБ» відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.06.2013 року вказані вище постанова Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2011 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду 1-ї інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2013 року у задоволенні адміністративного позову ДП «Куліндорівський КХБ» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Генеральний директор «Куліндорівський КХП» 28.11.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.13 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи представників позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

13.08.2010р. ГУ Державного казначейства України в Одеській області складено подання №06.1-04/1216-5036 на стягнення з ДП «Куліндорівський КХБ» заборгованості перед Державним бюджетом України за бюджетними позичками, які надавалися за державним замовленням у період з 1995-1997р.р., у загальному розмірі 1913400 грн., з яких 1063900 грн. - за держзамовленням 1995року, 638000 грн. - за держзамовленням 1996року, 211500 грн. - за держзамовленням 1997року, яке було направлено на ім'я начальника СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі ОСОБА_3 За результатами розгляду зазначеного подання податковим органом 21.09.2010р. винесено 1-у податкову вимогу №1/76, з якої вбачається, що станом на 22.09.2010р. сума податкового боргу ДП «Куліндорівський КХБ», за узгодженим податковим зобов'язанням, становить 1913400 грн., у тому числі за платежами: повернення бюджетних позичок, виданих на закупівлю сільгосппродукції за держконтрактом, у загальному розмірі 1913400 грн.

Не погодившись із винесеною відповідачем першою податковою вимогою від 21.09.2010р. №1/76, ДП «Куліндорівський КХБ» звернулось до податкового органу зі скаргою про її скасування (від 04.10.2010р. вих.№48-Ю), за результатами розгляду якої контролюючим органом прийнято рішення «Про результати розгляду первинної скарги» №33463/10/25-021 від 22.10.2010р., яким залишено без змін першу податкову вимогу від 21.09.2010р. №1/76, а скаргу генерального директора ДП "Куліндорівський КХП" ОСОБА_4 - без задоволення.

Також, судами обох інстанцій встановлено, що 02.11.2010р. СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Одесі винесено другу податкову вимогу №2/87, з якої вбачається, що станом на 02.11.2010р. сума податкового боргу ДП «Куліндорівський КХБ» за узгодженим податковим зобов'язанням становить 1913400 грн., у тому числі за платежами: повернення бюджетних позичок, виданих на закупівлю сільгосппродукції за держконтрактом, у загальному розмірі 1913400 грн.

Не погодившись із винесеними відповідачем рішенням «Про результати розгляду первинної скарги» №33463/10/25-021 від 22.10.2010р., першою податковою вимогою від 21.09.2010р. №1/76, та другою податковою вимогою від 02.11.2010р. №2/87, ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» звернулось до ДПА України в Одеській області зі скаргами (від 03.11.2010р. вих.№63-Ю, від 16.11.2010р. вих№71-Ю), за результатами розгляду яких контролюючим органом прийнято рішення «Про результати розгляду скарг» №42485/10/25-0007 від 22.11.2010р., яким залишено без змін першу податкову вимогу СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі від 21.09.2010р. №1/76 щодо наявності податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями за бюджетними позичками на суму 1913400 грн., та рішення СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі від 22.10.2010р. №33463/10/25-021 про результати розгляду первинної скарги, повторну скаргу генерального директора ДП «Куліндорівський КХП» ОСОБА_4 від 03.11.2010р. №63-Ю - залишено без задоволення, та скаргу генерального директора ДП «Куліндорівський КХП» ОСОБА_4 від 16.11.2010р. №71-Ю на другу податкову вимогу СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі від 02.11.2010р. №2/87 - залишено без розгляду.

Не погоджуюсь з зазначеним рішеннями та діями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно з правомірності дій та спірних рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням ухвали ВАС України від 03.06.2013р., уважно дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Так, «Порядком формування обсягів і виконання закупівлі сільськогосподарської продукції та продовольства за державним замовленням у 1996 році» (затв. Постановою КМУ від 12.03.1996р. №323 «Про задоволення держаних потреб у сільськогосподарській продукції на 1996 рік»), передбачено, що визначені Кабінетом Міністрів України обсяги на закупівлю продовольчого зерна, сортового і елітного насіння, сільськогосподарської продукції та продовольства, є підставою для укладення заготівельними підприємствами і організаціями замовників договорів із сільськогосподарськими товаровиробниками. Фінансування закупівлі за державним замовленням продовольчого зерна, сортового насіння здійснюється шляхом надання бюджетної позички заготівельним підприємствам Мінсільгосппроду, а елітного насіння зернових культур відповідно науково-дослідним установам через органи Мінфіну на місцях у порядку, визначеному Мінфіном і Мінсільгосппродом та Українською академією аграрних наук. За рахунок бюджетної позички товаровиробникам відповідно до укладених контрактів надається не пізніше 5 липня поточного року аванс у розмірі не менш як 60% вартості продукції, у тому числі 25% - протягом 2-х тижнів після укладення контракту. У рахунок оплати сільськогосподарської продукції, що закуповується за державним замовленням, товаровиробникам за їх згодою можуть поставлятися матеріально-технічні ресурси, в тому числі через постачальницько-збутові та заготівельні підприємства і організації. Грошові аванси надаються товаровиробникам для придбання матеріально-технічних ресурсів, на інші витрати, пов'язані з виробництвом продовольчого зерна, сортового та елітного насіння, шляхом перерахування коштів на спеціальний рахунок "Урожай-96", відкритий в установах банків відповідно до Постанови КМУ від 14.08.1995р. №652 згідно з договорами, або для оплати рахунків сільськогосподарських товаровиробників на придбання матеріально-технічних ресурсів. У рахунок одержаних авансом коштів та матеріально-технічних ресурсів сільськогосподарські товаровиробники поставляють заготівельним підприємствам зерно за державним замовленням у кількості, обчисленій виходячи із сум авансу та середньозважених цін, що фактично склалися на момент одержання авансу кожним виконавцем контракту на біржових торгах України за спотовими контрактами. Повернення бюджетної позички, наданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за державним замовленням, здійснюється заготівельними підприємствами і організаціями в міру реалізації продукції, але не пізніше 01 вересня 1997 року.

Аналогічний порядок надання та повернення бюджетних позичок був передбачений і «Порядком формування обсягів та закупівлі зерна і сортового насіння зернових культур за державним замовленням у 1997році» (затв. Постановою КМУ від 04.02.1997р. №124 «Про задоволення державних потреб у зерні в 1997р.»), яким також був встановлений строк повернення бюджетної позички, наданої у 1997році, а саме не пізніше 01 вересня 1998року.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених приписів вбачається, що бюджетні позички у 1996 та 1997 роках надавались заготівельним підприємствам шляхом перерахування грошових коштів сільськогосподарським товаровиробникам у вигляді авансів та остаточних розрахунків за поставлене заготівельним організаціям зерно до державного резерву, а погашення бюджетної позички здійснювалось заготівельними підприємствами та організаціями в міру реалізації зерна, але не пізніше 1 вересня 1997 року та 1 вересня 1998 року відповідно.

Так, на виконання Постанови КМУ від 12.03.1996р. №323 «Про задоволення державних потреб у сільськогосподарській продукції на 1996рік» видано «Порядок надання і повернення бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна, елітного і сортового насіння за державним замовленням 1996р.» (затв. Наказом Міністерства фінансів України, Міністерства сільського господарства і продовольства України від 11.04.1996р. №72/113, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.06.1996р. за №265/1290), відповідно до положень якого, відділення Державного казначейства України в районах укладають договори із заготівельними підприємствами та товаровиробниками про надання бюджетної позички для авансування закупівлі зерна за державним замовленням на всю суму належного господарству авансу з подальшим уточненням фактичного його розміру. Для остаточних розрахунків за зерно, закуплене за державним замовленням, договори про надання бюджетної позички укладаються між відділеннями Державного казначейства в районах і заготівельними підприємствами. Зобов'язання за договором вважаються виконаними при умові повної поставки до державних ресурсів зерна в кількості, що відповідає сумі наданої позички, та повернення в Державний бюджет України наданої бюджетної позички в міру реалізації продукції, але не пізніше 1 вересня 1997 року, або закладання до державного резерву зерна в кількості, що відповідає сумі наданої позички, за письмовим підтвердженням Держкомрезерву.

Аналогічні умови надання та повернення бюджетної позички у 1997 році були передбачені і «Порядком надання бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовленням 1997 року» (затв. Наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України, Міністерства фінансів України, Державної АК "Хліб України" від 04.03.1997р. №70/54/18, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.06.1997р. за №212/2016).

Зокрема, як встановлено судом 2- інстанції та вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідно до «Порядку надання й повернення бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна, елітного й сортового насіння за державним замовленням 1996 року» (затв. Постановою КМУ від 12.03.1996р. №323), «Порядку надання бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовленням 1997 року» (затв. Постановою КМУ від 04.02.1997року №124), а також керуючись п.3.4 «Порядку надання і повернення бюджетної позички на закупівлю зерна за держзамовленням 1996 року» (затв. Наказом Міністерства фінансів та Міністерством сільського господарства і продовольства України від 11.04.1996р. №72/113), п.2.2 «Порядку надання бюджетної позички на закупівлю зерна за держзамовленням 1997 року» (затв. Наказом Міністерства фінансів, Міністерства сільського господарства і продовольства та ДАК "Хліб України"від 04.04.1997р. №70/54/18), відділеннями Державного казначейства Комінтернівського та Біляївського районів Одеської області були укладені трьохсторонні Договори про надання бюджетної позички для авансування закупівлі зерна, елітного і сортового насіння за державними замовленнями, предметом яких було надання «Куліндорівському комбінату хлібопродуктів» (Заготівельне підприємство) бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна, елітного та сортового насіння за державними замовленнями виходячи з обсягів, визначених договором авансування.

Відповідно до п.3.4 цих Договорів, укладених між відділеннями Державного казначейства України, Куліндоровським КХП та товаровиробниками, обов'язком заготівельного підприємства є повне повернення одержаної бюджетної позички згідно з укладеними договорами у встановлені строки.

А згідно з п.5.2 цих Договорів, для авансування закупівлі продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовленням, дані Договори набирають чинності з моменту оплати відділеннями Державного казначейства рахунків товаровиробників на придбання матеріально-технічних ресурсів та перерахування йому коштів на спеціальний рахунок "Урожай-96", і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Так, за змістом п.10 «Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України та органами державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями (затв. наказом Державного казначейства України та ДПА України від 25.04.2002р. №74/194), щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, органи Державного казначейства України надають у паперовому вигляді відповідним органам державної податкової служби подання щодо: простроченої заборгованості перед державним бюджетом за бюджетними позичками, фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, на суму заборгованості з основного боргу, відсотків та пені, нарахованої на таку заборгованість станом на 1 число поточного місяця, у національній валюті з обов'язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості за кожним її видом; простроченої заборгованості перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, заборгованості з основного боргу, відсотків, плати за надання гарантій та пені, нарахованої на таку заборгованість станом на 1 число попереднього місяця, у національній валюті з обов'язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості за кожним її видом.

Подання на стягнення заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, готуються органами Державного казначейства України щодо боржників. Щодо заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, яка обліковується за ліквідованими боржниками, органи Державного казначейства України щомісяця до 20-го числа місяця, наступного за звітним, надають у паперовому вигляді відповідним органам державної податкової служби інформацію згідно з пунктом 9 цього Порядку.

Отже, з огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що наведеними нормативними положеннями передбачено право органів Державного казначейства складати та надсилати, у визначених законодавством випадках, відповідні подання органам Державної податкової служби.

Разом з тим, нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що саме органи державної податкової служби є уповноваженими державою органами для прийняття подання, а також органами формування та надіслання податкових вимог платникам податків.

Проте, наслідком процедури складання та надсилання органом Державного казначейства України подання є правовідносини, що виникають між державними органами, які, в свою чергу, не створюють правових наслідків для суб'єкта господарювання.

У зв'язку з зазначеним, з приводу формування (внаслідок отримання подання від органу Державного казначейства України) та направлення відповідачем позивачу податкових вимог, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суди попередніх інстанцій (окрім ВАС України), розглядаючи даний спір, послалися на положення Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік».

У відповідності до приписів ст.21 даного Закону, у 2010 році органи Державної податкової служби України є органами стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі (кошти від повернення якої надходять за кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 2801380, 2801400, 2801410, 2801440, 3511530, 3511550, 3511560, 3511630, 3511660), а також заборгованості з відсотків за користування позиками, наданими за рахунок коштів, залучених державою, та з плати за надання гарантій та позик, отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії.

Так, суд 1-ї інстанції дійшов висновку, що оскільки наведеними положеннями передбачалось надання повноважень органам державної податкової служби для стягнення заборгованості за кредитами, позичками, наданими за рахунок коштів державного бюджету та/або під державні гарантії, а відтак, формування та надіслання відповідачем позивачу спірних податкових вимог є правомірним.

Проте, такий висновок суду 1-ї інстанцій судова колегія вважає помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

За змістом п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 вказаного Закону, податковий орган надсилає платнику податків податкові вимоги у разі, коли останній не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки.

У той час, у спірних правовідносинах сума бюджетної позички, щодо якої відповідачем направлено позивачу спірні податкові вимоги, не може бути розглянута як податковий борг, процедура стягнення якого передбачає надсилання податкової вимоги відповідно до положень п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону.

Так, відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно п.1.2 ст.1 названого Закону, податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Слід зазначити, що вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) наведено у статтях 14 та 15 Закону України «Про систему оподаткування».

Але, у згаданих вище статтях Закону України «Про систему оподаткування» суми бюджетної позички не визначено як податок або збір (обов'язковий платіж), а відтак, - положення Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не можуть розповсюджуватись на такі платежі.

Як вбачається з матеріалів справи, бюджетна позичка для авансування закупівлі продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовлення була отримана відповідно до договорів, укладених між відділеннями Державного казначейства України, Куліндоровським КХП та товаровиробниками.

Однак, правовий аналіз даних договорів дає підстави для висновку, що вони належать до приватногосподарських договорів, а відтак, спір, який виникає з приводу їх виконання, за своєю природою не є публічно-правовим і відповідно, всі відносини між сторонами регулюються цивільним законодавством.

Положеннями Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» податковий орган наділено повноваженнями здійснювати стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, проте, майнові відносини сторін наявних у справі договорів не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони.

Відтак, у даному випадку, податковий орган не виступає як суб'єкт владних повноважень у сфері управління.

Як слідує зі змісту приписів ч.2 статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом), компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, як вже зазначалося вище, розглядаючи дану справу, суд 1-ї інстанції виходив з того, що цей спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, з урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки в даному випадку, позивач, бажаючи захистити своє порушене право фактично оспорює податкові вимоги органу ДПС, винесені на підставі невиконання підприємством позивача умов приватногосподарських договорів, укладених в 1996-1997р.р. між відділеннями Державного казначейства України, «Куліндоровським КХП» та товаровиробниками.

Отже, за таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи викладену в ухвалі ВАС України від 03.06.2013р. правову позицію, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ДП «Куліндорівський КХП» не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства і, відповідно, повинні розглядатися виключно в порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А згідно із ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно ст.ст.155,157 цього Кодексу.

Таким чином, судова колегія, відповідно до ст.203 КАС України, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувати постанову суду 1-ї інстанції та закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст.195,196,198,203,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Державного підприємства «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального ГУ Міндоходів та 3-ї особи ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування податкових вимог закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення із даним позовом до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_5