Справа № 750/3703/15-а
Суддя: Коверзнев В. О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3703/15-а
Провадження № 2-а/750/414/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

при секретарі Панасюк Т.М.,

за участю: позивача, її представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

15.04.2015 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною відмови відповідача зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоду здійснення нею підприємницької діяльності з 26.04.1995 року по 31.12.2003 року; зобовязання відповідача зарахувати вказаний період здійснення підприємницької діяльності до загального трудового (страхового) стажу та призначити їй пенсію за віком починаючи з 12.11.2014 року.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу, що дає право на пенсію за віком, період здійснення нею підприємницької діяльності з роздрібного продажу текстильних виробів, одягу та взуття на ринку м. Києва, в період з 26.04.1995 року по 31.12.2003 року включно, що стало причиною відмови в призначенні їй пенсії за віком.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач народилася 02.10.1959 року. Після досягнення 55-річного віку, 12.11.2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 16.02.2015 року відповідач повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за віком, у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу (не менше 30 років).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) жінки, які народилися в період з 01.10.1959 року по 31.03.1960 мають право на пенсію після досягнення 58 років 6 місяців. Водночас, розділом ХV Прикінцевих положень цього Закону передбачено, що до 01.01.2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу для призначення пенсії до набрання чинності Законом (01.01.2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Зокрема, в силу положень статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується будь-яка робота на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як убачається з матеріалів справи (а. с. 14, 16), в період з 26.04.1995 року по 09.07.2014 року позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Тому, згідно приписів частини першої статті 71 КАС України та вимог статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» для підтвердження наявності стажу, що дає право на пенсію за віком під час здійснення підприємницької діяльності, в період з 26.04.1995 року по 31.12.2003 року включно, позивач зобовязана була надати докази сплати нею фіксованого податку.

Втім, позивач вказані приписи законодавства не виконала. Вона надала лише квитанцію про сплату нею 25.02.2001 року прибуткового податку в сумі 12 грн 45 коп., патент на право здійснення підприємницької діяльності на ринку «Троєщина» (м. Київ) в період з 06 серпня по 05 вересня 1998 року включно та Книгу обліку доходів і витрат, якою підтверджується фактичне здійснення нею підприємницької діяльності в період з 29.05.2000 року по 29.08.2002 року (всього 2 роки 03 місяці) (а. с. 30 35). Вказані докази не охоплюють увесь спірний період та не підтверджують повну оплату позивачем фіксованого податку за період з 26.04.1995 року по 31.12.2003 року включно.

У той же час, як слідує з наданих відповідачем письмових матеріалів (а. с. 43, 43 зв.), в період з 1995 року по 2000 рік та з 2003 року по 2014 рік кошти до бюджету позивачем не сплачувалися (лист Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.09.2014 року).

Виходячи з наведеного, позивач вважається такою, що не довела належними доказами оплату нею фіксованого податку в період з 26.04.1995 року по 31.12.2003 року включно, що підтверджує правомірність не зарахування відповідачем вказаного періоду до страхового стажу, який надає позивачу право на пенсію за віком, а тому заявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158 163, КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя В. О. Коверзнев