Справа № 826/15091/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., при секретарі - Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ" до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з лікарських засобів, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ", Державне підприємство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МОЗ УКРАЇНИ" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "НЕФРО-НАДІЯ" звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з лікарських засобів, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ", Державне підприємство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МОЗ УКРАЇНИ" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії про:

- зобов'язання Міністерства охорони здоров'я України скасувати Додаток № 1 до Наказу Міністерства охорони здоров'я України Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали від 25.11.2011р. N 824, в частині п. 3; п. 4; п. 5;

- зобов'язання Міністерства охорони здоров'я України скасувати Реєстраційні посвідчення видані Міністерством охорони здоров'я України за номерами UA/11876/01/01, UA/11876/01/02 та UA/11876/01/03 про реєстрацію лікарського засобу "ДІАВІТЕК ПД 1,5%", "ДІАВІТЕК ПД 2,5%", "ДІАВІТЕК ПД 4,25%".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МОЗ УКРАЇНИ" заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні позовних вимог Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ".

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ" просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Водночас, дослідивши клопотання Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ" про допит спеціаліста, колегія суддів вважає його необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25.11.2011 року № 824 "Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін до реєстраційних матеріалів" (надалі - наказ № 824), зареєстровано та внесено до Державного реєстру лікарських засобів України лікарські засоби згідно з переліком (додаток 1) (п. 1 наказу № 824).

Відповідно до п. 3, 4, 5 переліку (додаток 1) зареєстрованих лікарських засобів, які вносяться до державного реєстру лікарських засобів України, затвердженого наказом № 824, здійснено державну реєстрацію лікарських засобів відповідно ДІАВІТЕК ПД 1,5% - номер реєстраційного посвідчення - UA/11876/01/01, ДІАВІТЕК ПД 2,5% - номер реєстраційного посвідчення - UA/11876/01/02, ДІАВІТЕК ПД 4,25% - номер реєстраційного посвідчення - UA/11876/01/03 (форма випуску - розчин для перитонеального діалізу по 2000 мл або 2500 мл у контейнерах; заявник - ТОВ "Юрія-Фарм"; країна - Україна, м. Київ; виробник - ТОВ "Юрія-Фарм"; країна - Україна, м. Київ; реєстраційна процедура - реєстрація на 5 років; умови випуску - за рецептом).

Правовідносини, пов'язані із створенням, реєстрацією, виробництвом, контролем якості та реалізацією лікарських засобів, визначає права та обов'язки підприємств, установ, організацій і громадян, а також повноваження у цій сфері органів виконавчої влади і посадових осіб регулюються Законом України "Про лікарські засоби" від 04.04.1996 року № 123/96-ВР (далі - Закон № 123/96-ВР) ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 Закону № 123/96-ВР лікарський засіб - будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 123/96-ВР лікарські засоби можуть створюватись підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Статтею 9 Закону № 123/96-ВР лікарські засоби допускаються до застосування в Україні після їх державної реєстрації, крім випадків, передбачених цим Законом.

Державна реєстрація лікарських засобів проводиться на підставі заяви, поданої до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

У заяві про державну реєстрацію лікарського засобу зазначаються: назва та адреса виробника; назва лікарського засобу і його торговельна назва; назва діючої речовини (латинською мовою); синоніми; форма випуску; повний склад лікарського засобу; показання та протипоказання; дозування; умови відпуску; способи застосування; термін та умови зберігання; інформація про упаковку; дані щодо реєстрації лікарського засобу в інших країнах.

До заяви додаються: матеріали доклінічного вивчення, клінічного випробування та їх експертиз; фармакопейна стаття або матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу, проект технологічного регламенту або відомості про технологію виробництва; зразки лікарського засобу; його упаковка; документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору.

За результатами розгляду зазначених матеріалів Міністерство охорони здоров'я України або уповноважений ним орган у місячний термін приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації лікарського засобу.

Рішенням про державну реєстрацію затверджуються фармакопейна стаття або методи контролю якості лікарського засобу, здійснюється погодження технологічного регламенту або технології виробництва, а також лікарському засобу присвоюється реєстраційний номер, який вноситься до Державного реєстру лікарських засобів України.

Для державної реєстрації лікарських засобів, що базуються або мають відношення до об'єктів інтелектуальної власності, на які відповідно до законів України видано патент, заявник подає копію патенту або ліцензії, якою дозволяється виробництво та продаж зареєстрованого лікарського засобу. Заявники подають лист, в якому вказується, що права третьої сторони, захищені патентом, не порушуються у зв'язку з реєстрацією лікарського засобу.

На зареєстрований лікарський засіб заявнику видається посвідчення, в якому зазначається строк дії, протягом якого лікарський засіб дозволяється до застосування в Україні.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації) лікарського засобу та розміри збору за державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарського засобу визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2005 року №376 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів (надалі - Порядок №376), який встановлює механізм проведення державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів, у тому числі медичних імунобіологічних препаратів, визначених статтею 2 Закону України "Про лікарські засоби" (далі - лікарські засоби), застосування яких в Україні допускається тільки після такої реєстрації.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарського засобу здійснює МОЗ на підставі результатів експертизи реєстраційних матеріалів (реєстраційного досьє) на такий засіб та контролю його якості, проведених Державним фармакологічним центром МОЗ (далі - Центр).

Приписами п. 3 Порядку № 376 передбачено, що у заяві про державну реєстрацію лікарського засобу, яку подає до Центру юридична або фізична особа, що несе відповідальність за якість, безпечність та ефективність лікарського засобу (далі - заявник), зазначаються найменування та адреса заявника, юридична адреса та адреса місця провадження діяльності виробника лікарського засобу, назва лікарського засобу, його торговельна назва, назва діючої речовини, синоніми, форма випуску, повний склад лікарського засобу, показання до застосування та протипоказання, дозування, умови відпуску, способи застосування, строк та умови зберігання, інформація про упаковку, дані щодо реєстрації лікарського засобу в інших країнах.

До заяви додаються:

1) матеріали доклінічного вивчення і клінічного випробування лікарського засобу, а у разі реєстрації генеричних лікарських засобів - матеріали, що підтверджують терапевтичну еквівалентність (взаємозамінність) з референтним препаратом, визначеним МОЗ відповідно до рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров'я (ВООЗ), та результати експертизи цих матеріалів;

2) фармакопейна стаття або матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу;

3) проект технологічного регламенту або відомості про технологію виробництва лікарського засобу;

4) зразки лікарського засобу та його упаковки;

5) документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору.

Порядок проведення експертизи реєстраційних матеріалів, зазначених у підпунктах 1 - 5 цього пункту, вимоги до них, порядок адаптації до стандартів Європейського Союзу та рекомендацій ВООЗ, у тому числі затвердження стандартів щодо обігу лікарських засобів, а також реєстрації лікарських засобів обмеженого застосування та тих, що виробляються згідно із затвердженими МОЗ прописами (інформація про склад, технологію виробництва, контроль якості та застосування лікарського засобу), визначає МОЗ. Експертизу реєстраційних матеріалів приводять експерти з відповідним рівнем кваліфікації та знань законодавства України, правил і норм Європейського Союзу, рекомендацій ВООЗ у сфері обігу лікарських засобів, положень Міжнародної конференції з гармонізації технічних вимог до реєстрації лікарських засобів для людини. При цьому експерт не повинен виконувати функції, у тому числі за межами експертного органу, що призводять до конфлікту інтересів. Вимоги до кваліфікації експертів та порядок їх атестації визначає МОЗ.

Під час проведення експертизи реєстраційних матеріалів у разі потреби проводиться перевірка виробництва лікарських засобів, що подаються на державну реєстрацію, у порядку, визначеному МОЗ.

Пунктами 4-5 Порядку № 376 передбачено, що у разі потреби Центром проводиться додаткове випробування лікарських засобів та/або додаткова експертиза реєстраційних матеріалів у порядку, визначеному МОЗ.

Додаткова експертиза (випробування) проводиться після сплати її вартості, встановленої договором між заявником та суб'єктом, який проводить таку експертизу (випробування). Матеріали за результатами проведеної роботи надсилаються до Центру.

За результатами експертизи Центр готує вмотивовані висновки щодо ефективності, безпечності та якості лікарського засобу і рекомендує здійснити державну реєстрацію такого засобу або відмовити в ній.

Наказом МОЗ про державну реєстрацію лікарського засобу затверджується фармакопейна стаття або методи контролю його якості, інструкція про застосування лікарського засобу (інструкція для медичного застосування), здійснюється погодження технологічного регламенту або технології виробництва лікарського засобу, а також присвоюється реєстраційний номер, який вноситься до Державного реєстру лікарських засобів та міжвідомчої бази даних про зареєстровані в Україні лікарські засоби. До Державного реєстру заноситься інформація щодо можливості рекламування лікарського засобу.

Окрім цього, відповідно до Законів України "Про лікарські засоби" та "Про захист населення від інфекційних хвороб", Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів і Розмірів збору за державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2005 року № 376 наказ Міністерства охорони здоров'я України від 26 серпня 2005 р. № 426 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров'я України від 4 січня 2013 р. № 3) затверджено Порядок проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення (далі Порядок № 426).

Відповідно до п. 1.2 вказаного Порядку, він поширюється на діючі речовини (активні субстанції, активні фармацевтичні інгредієнти), готові лікарські засоби (за винятком медичних імунобіологічних лікарських засобів), а також засоби, які за визначенням Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) реєструються як лікарські засоби, зокрема: лікарські косметичні засоби, дезінфекційні та діагностичні засоби.

Порядок не поширюється на радіофармацевтичні лікарські засоби, які виготовлені відповідно до інструкцій виробника під час використання особою або установою, уповноваженою відповідно до чинного законодавства застосовувати такий лікарський засіб у акредитованих закладах охорони здоров'я, що мають відповідний дозвіл МОЗ України, виключно із ліцензованих джерел радіонуклідів, радіонуклідних наборів або прекурсорів радіонуклідів.

Як вбачається з позовної заяви, 28 січня 2011 року ТОВ "ЮРІЯ-ФАРМ" було до Державного фармакологічного центру МОЗ (ДП "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МОЗ УКРАЇНИ") було подано заяву про державну реєстрацію лікарського засобу ДІАВІТЕК ПД.

З вказаної заяви вбачається, що ТОВ "ЮРІЯ-ФАРМ" було подано саме заяву про генеричний лікарський засіб (взаємозамінний, багато джерельний, по суті аналогічний лікарський засіб).

Водночас, відповідно до Порядку 426 ( в редакції на час подання заяви) генеричний лікарський засіб (взаємозамінний, багатоджерельний, по суті аналогічний лікарський засіб) - лікарський засіб, який задовольняє критерії того самого кількісного та якісного складу діючих речовин однієї і тієї самої лікарської форми, що й референтний лікарський засіб, і є взаємозамінним з референтним лікарським засобом. Різні солі, прості та складні ефіри, ізомери, суміші ізомерів, комплекси або похідні діючої речовини вважаються однією і тією самою діючою речовиною за умови, що вони суттєво не відрізняються з точки зору безпеки та ефективності. В інших випадках заявник має надати додаткову інформацію щодо безпеки та ефективності відмінних солей, складних ефірів або похідних зареєстрованої діючої речовини. Різні лікарські форми орального застосування з негайним вивільненням діючої речовини вважаються однією і тією самою лікарською формою. Заявник не повинен надавати дані щодо дослідження біодоступності у випадках, коли доведе, що генеричний лікарський засіб відповідає умовам, визначеним МОЗ України.

Таким чином, реєстрація лікарського засобу ДІАВІТЕК ПД здійснювалася на підставі Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ЮРІЯ-ФАРМ" було подано всі необхідні для реєстрації вказаного вище лікарського засобу документи.

За результатами дослідження було встановлено, що відповідно до Експертного висновку Експертної комісії з лікарських засобів для педіатрії (Протокол від 01.08.2011 № 8) за підписами експерта -проф. О.Е. Шадріна та Голови Експертної комісії - проф. М.Ф. Денисової відсутня необхідність у наданні додаткових матеріалів та проведенні додаткових експертиз, а також відсутня необхідність у проведенні додаткових доклінічних досліджень та клінічних випробувань. Згідно із загальним висновком та рекомендаціями: лікарські засоби відповідають вимогам сучасної клінічної практики (методи доказової медицини), рекомендована категорія відпуску - за рецептом, відсутня необхідність у наданні додаткових матеріалів або проведенні додаткових експертиз/досліджень/випробувань, а також відсутня необхідність доопрацювання інструкції для медичного застосування.

Крім того, згідно із загальними висновками за результатами спеціалізованої експертизи матеріалів реєстраційних досьє вищезгаданих лікарських засобів, зазначеними у експертних висновках Управління спеціалізованої експертизи Центру щодо хімічної, фармацевтичної та біологічної документації за процедурою "реєстрація" від 22.07.2011, складених за підписами: експерта - Т.І. Свідзинської, начальника Відділу експертизи матеріалів з якості лікарських засобів, що подаються на реєстрацію (перереєстрацію) - Р.В. Федоритенко, начальника Управління спеціалізованої експертизи - СМ. Осадченко, заступника Генерального директора Центру - Т.М. Буднікової встановлено, що матеріали щодо хімічної, фармацевтичної, та біологічної документації реєстраційних досьє достатні, дозволяють надати вмотивовані висновки щодо якості вищезазначених лікарських засобів, рекомендовано до затвердження методи контролю якості та погодження технології виробництва цих лікарських засобів.

При цьому, у відповідності до Експертного висновку Експертної комісії з препаратів для хірургії, реанімації, гематології та трансфузіології (експерти: проф. А.В. Старіков, проф. П.М. Перехрестенко, к.м.н. М.М. Бицай) (Протокол від 09.09.2011 № 09-А) за підписами експерта - проф. А.В. Старікова та Голови експертної комісії - член-кор. НАМН України М.П. Захараша: відсутня необхідність у наданні додаткових матеріалів та проведенні додаткових експертиз, а також відсутня необхідність у проведенні додаткових доклінічних досліджень та клінічних випробувань. Згідно із загальним висновком та рекомендаціями: лікарські засоби відповідають вимогам сучасної клінічної практики (методи доказової медицини), рекомендована категорія відпуску - за рецептом, відсутня необхідність у наданні додаткових матеріалів або проведенні додаткових експертиз/досліджень/ випробувань, а також відсутня необхідність доопрацювання інструкції для медичного застосування. Лікарські засоби якісні, ефективні та безпечні для медичного застосування.

На підставі вказаних результатів експертизи реєстраційних матеріалів лікарських засобів як комбінованих препаратів-генериків та висновків щодо їх ефективності, безпечності та якості рішенням Науково-експертної ради Центру зазначені лікарські засоби рекомендовано до реєстрації, а також рекомендовано до затвердження інструкцію для медичного застосування, методи контролю якості та погодження технології виробництва цих лікарських засобів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем враховуючи наявність позитивного висновку ДП ДЕЦ було видано оскаржуваний наказ, яким зареєстровано та внесено до Державного реєстру лікарських засобів України лікарські засоби, а саме: ДІАВІТЕК ПД 1,5% - номер реєстраційного посвідчення - UA/11876/01/01, ДІАВІТЕК ПД 2,5% - номер реєстраційного посвідчення - UA/11876/01/02, ДІАВІТЕК ПД 4,25% - номер реєстраційного посвідчення - UA/11876/01/03 (форма випуску - розчин для перитонеального діалізу по 2000 мл або 2500 мл у контейнерах; заявник - ТОВ "Юрія-Фарм"; країна - Україна, м. Київ; виробник - ТОВ "Юрія-Фарм"; країна - Україна, м. Київ; реєстраційна процедура - реєстрація на 5 років; умови випуску - за рецептом).

Таким чином, державна реєстрація вищевказаних лікарських засобів, була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку із чим у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зобов'язання Міністерства охорони здоров'я України скасувати Додаток № 1 до Наказу Міністерства охорони здоров'я України Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали від 25.11.2011р. N 824, в частині п. 3; п. 4; п. 5 та зобов'язання Міністерства охорони здоров'я України скасувати Реєстраційні посвідчення видані Міністерством охорони здоров'я України за номерами UA/11876/01/01, UA/11876/01/02 та UA/11876/01/03 про реєстрацію лікарського засобу "ДІАВІТЕК ПД 1,5%", "ДІАВІТЕК ПД 2,5%", "ДІАВІТЕК ПД 4,25%".

Водночас, позивачем були надані звернення членів Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ": ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які хворіють на ниркову недостатність та постійно потребують проходження перинатального діалізу.

Відповідно до вказаних звернень, останні повідомляють про можливість застосування до них лікарського засобу "ДІАВІТЕК ПД", який, як їм відомо, не пройшов клінічних випробувань.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 2.1 Статуту Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ" основною метою Громадської організації є захист прав і інтересів своїх членів, громадських, медичних, економічних, соціальних, творчих, національно-культурних та інших спільних інтересів у різноманітних сферах життя.

Проте, позивачем не надано доказів включення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до членів Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ", так само як і не надано доказів, що вказані особи були споживачами зазначених вище лікарських засобів "ДІАВІТЕК ПД", чи до них мають бути застосовані саме такі лікарські засоби, про скасування державної реєстрації яких просить позивач.

Так, відповідно частин першої та другої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Необхідною умовою для визнання недійсним (нечинним) рішення, крім його невідповідності вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення, є, виходячи з наведених положень ст. 6 КАС України, порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, в п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які відновлюють охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача.

Так, Верховний Суд України, проаналізувавши положення частини першої статті 2 та статті 17 КАС України, в своїй постанові від 10.04.2012 р. висловив наступну правову позицію: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням". Відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що судове рішення повинно бути направлено на захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи та інтересів учасників адміністративних правовідносин, проте враховуючи предмет даної адміністративної справи та склад учасників цього спору, рішення про задоволення позовних вимог не направлено на захист прав, свобод чи інтересів позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації "НЕФРО-НАДІЯ" - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.