Справа № 820/5955/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 червня 2015 р. №820/5955/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 02.03.2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про збільшення суми грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем з податку з доходів фізичних осіб на суму 350119,25 грн. як таке, що не містить правового обґрунтування та не відповідає вимогам законодавства України.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства документи фінансово - господарської діяльності підприємства посвідчуються печаткою. В матеріалах перевірки відсутні будь - які висновки та докази того, що відбиток печатки ТОВ "АМК. Сервіс" є фіктивним. Оскільки печатка підприємства перебуває у керівників та не є втраченою, то наявність на фінансових документах по взаємовідносинам із ОСОБА_3 такої печатки свідчить про реальність укладених угод та доводить витрати на купівлю - продаж інвестиційного активу, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що у випадку операцій з інвестиційними активами, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб вважається інвестиційний прибуток, для визначення якого враховуються витрати пов'язані з його придбанням. За результатами перевірки встановлено завищення суми витрат на придбання простих векселів ОСОБА_3 у 2013 році на загальну суму 1653017,65 грн. В провадженні СУ Фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000026, в рамках котрого було проведено експертне дослідження, котрим встановлено, що підписи на договорі купівлі продажу зроблено не посадовими особами підприємства продавця векселів.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі повідомлення №10 від 03.02.2015 року, наказу №218 від 03.02.2015 року та чинного законодавства, контролюючим органом у період з 09.02.2015 року по 13.02.2015 року була проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_3.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт №498/1702/НОМЕР_2 від 17.02.2015 року "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. (а.с. 35-46).

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_3: - пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями , в результаті чого встановлено заниження податку з загального річного оподатковуємого доходу за 2013 рік у розмірі 280095,40 грн. (а.с. 46).

На підставі акту перевірки №498/1702/НОМЕР_2 від 17.02.2015 року контролюючим органом було складено податкове повідомлення-рішення № від 02.03.2015 року, яким було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 350119,25 грн., з них за основним платежем - 280095,40 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 70023,85 грн. (а.с.10).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пп.170.2.2 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). При застосуванні платником податку норм підпункту 170.2.9 цього пункту податковий агент - професійний торговець цінними паперами, включаючи банк, з метою визначення об'єкта оподаткування під час виплати платнику податку доходу за придбані у нього інвестиційні активи враховує документально підтверджені витрати такого платника на придбання цих активів. Запровадження обов'язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов'язку декларування результатів усіх операцій з купівлі та продажу інвестиційних активів, здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами, за винятком випадків, зазначених в підпункті 170.2.8 цього пункту. До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента. Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права. Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв'язку з таким даруванням чи успадкуванням. Інвестиційний прибуток за операціями з деривативами розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку за операціями з деривативами (похідними інструментами), включаючи отримані суми періодичних або разових виплат, передбачених умовами контрактів (договорів), та документально підтвердженою сумою, сплаченою платником податку іншій стороні такого контракту (договору) з деривативами (похідними інструментами), в тому числі сплаченими сумами періодичних або разових виплат, які передбачені умовами контракту (договору). Документальним підтвердженням (первинним документом) доходів та витрат за операціями з інвестиційними активами, укладеними в електронній формі на фондовій біржі для клієнтів - учасників фондової біржі, визнається звіт торговця цінними паперами (брокера), який формується на базі біржового звіту та договору на брокерське обслуговування.

Судом встановлено, що 06.03.2013 року між ТОВ "АМК. Сервіс" було укладено договір № 0603-13 відповідно до якого ОСОБА_3 придбав наступні векселі: АА0130632 за 500 000, 00 грн.; АА0130634 за 654 233, 95 грн.; АА2426399 за 165527, 98 грн. (а.с. 11).

01.04.2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ "АМК. Сервіс" було укладено договір купівлі продажу векселя № 0104-13. Відповідно до якого ОСОБА_3 придбав простий вексель серії АА2426400 за 333 255, 72 грн. (а.с. 12).

Таким чином ОСОБА_3 придбав вказані векселі за їх номінальну вартість.

В подальшому вказані векселі було предявлено до виконання до емітента ТОВ "Дебант Україна" за їх номінальну вартість, що підтверджується актами.

Позивач зазначив, що відповідно до положень статті 170.2.2. Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). Позивач зазначив, що наявність витрат та їх розмір доводяться доданими до позовної заяви документами.

Суд також зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕБАНТ" 21.01.2013 року видало простий вексель серії АА 0130634; 21.01.2013 року видало простий вексель серії АА 0130632; 04.03.2013 року видало простий вексель серії АА 2426399; 11.03.2013 року видало простий вексель серії АА 2426400.

На підставі цивільно правових угод ТОВ "АМК.СЕРВІС" придбало у ТОВ "Брок Алк" векселі серії АА 2426399, АА 0130632, АА 2426400. Разом з тим на підставі цивільно правової угоди ТОВ "АМК.СЕРВІС" придбало у ТОВ"ХАРГРАНТ" простий вексель серії АА 0130634, про що свідчить відбиток печатки підприємства та проставлення відповідних даних на векселях. Вказані обставини та порядок оформлення купівлі продажу простого векселя в повній мірі відповідають положенням Конвенції про запровадження Уніфікованого закону про переказні та прості векселі, яка ратифікована Україною відповідно до Закону № 826-XIV від 06.07.99.

В подальшому, 06.03.2013 року та 01.04.2013 року між ТОВ "АМК. Сервіс" та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі- продажу простих векселів.

Суд наголошує, що п. 3.3 Положення про проведення касових операцій передбачено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. На виконання положень законодавства ОСОБА_3 після сплати ним грошових коштів було видано квитанції до прибуткового касового ордеру, котрий посвідчено печаткою підприємства. Зазначені обставини свідчать про виконання ОСОБА_3 вимог законодавства та оформлення оплати векселів відповідно до положень Уніфікованого закону про обіг векселів та Положення про проведення касових операцій. Разом з тим даними нормативно правовими актами не передбачено обовязок покупця на перевірку повноважень та проведення будь яких додаткових дій щодо встановлення повноважень та легітимності оформлення підприємством прибуткових касових ордерів та квитанцій при сплаті грошових коштів до каси підприємства.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні СУ Фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000026, в ході котрого було проведено експертне дослідження науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України ГУМВС України в Харківській області від 25.11.2014 року за № 564, згідно із якого підписи на договорах купівлі продажу векселів, самих векселях та квитанціях до приходно касових ордерів виконані не ОСОБА_4. Згідно із акту про результати документальної позапланової перевірки від 17.02.2015 року, саме обставини викладені в акті щодо не справжності підпису посадових осіб на перелічених простих векселях, на думку Відповідача, є доказом того, що у ОСОБА_3 не виникло витрат при придбанні та подальшому продажі інвестиційного активу.

Проте суд зазначає, що положеннями статті 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Приписами статті 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Разом з тим положеннями статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. Виходячи із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що жодні докази не мають юридичної сили до моменту їх легітимізації та дослідженні в суді. З урахуванням того, що досудове розслідування по справі триває, оцінка допустимості та легітимності доказів судом не надавалась, рішення по кримінальному провадженню не приймалось, а тому не встановлена легітимність та допустимість вказаного експертного дослідження, що не може бути підставою для вжиття заходів притягнення особи до юридичної відповідальності та донарахування податкових зобовязань.

Відповідно до норм чинного законодавства документи фінансово господарської діяльності підприємства посвідчуються печаткою. В матеріалах перевірки відсутні будь які висновки та докази того, що відбиток печатки ТОВ "АМК. Сервіс" є фіктивним. Оскільки печатка підприємства перебуває у керівників та не є втраченою, то наявність на фінансових документах по взаємовідносинам із ОСОБА_3 такої печатки свідчить про реальність укладених угод та доводить витрати на купівлю продаж інвестиційного активу. Відомості про вчинення підписів від імені посадових осіб ТОВ "АМК. Сервіс" ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Також матеріалами справи не доводиться та не досліджуються обставини руху векселів, обставини сплати ОСОБА_3 грошових коштів в касу підприємства, не досліджено факт наявності оригінальної печатки на документах.

За таких обставин доводи суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсності правочинну відсутні.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що дійсно 06.03.2013 року та 01.04.2013 року між ТОВ "АМК. Сервіс" та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі- продажу простих векселів. Як вбачається із актів предявлення векселів до оплати та із договорів купівлі- продажу зазначених векселів, ОСОБА_3 придбав вказані векселі за їх номінальну вартість. В подальшому вказані векселі було предявлено до виконання до емітента ТОВ "Дебант Україна" за їх номінальну вартість, що підтверджується актами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_3 не виникло позитивної різниці між доходом, отриманим від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу. Отже у ОСОБА_3 не виникло бази оподаткування в розумінні положень статей 17.2.2 Податкового кодексу України, а значить висновки щодо нарахування ОСОБА_5 податкових зобовязань не відповідають вимогам законодавства та не містять правового обґрунтування.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 02.03.2015 року, винесене Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про збільшення суми грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем з податку з доходів фізичних осіб на суму 350119, 25 грн..

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03.07.2015 року.

Суддя Полях Н.А.