Справа № 813/354/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 р. Справа № 876/4536/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Курильця А.Р.,

суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря: Волошин М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області (далі відповідач) про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.10.2010 року по 09.12.2013 року в сумі 56681,09 грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати, а справу направити суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з матеріального забезпечення виникло після поновлення позивача на службі. Відповідач одночасно з зарахуванням до вислуги років часу вимушеного прогулу був зобовязаний оплатити заборгованість з грошового забезпечення, проте цього зроблено не було, що змусило позивача звернутись до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав з мотивів, зазначений в ній, просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити на продовження розгляду.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 року позивача поновлено на роботі в органах внутрішніх справ. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2011 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.10.2013 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2011 року скасовано, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 року залишено в силі.

Наказом № 481 по особовому складу від 09.12.2013 року позивача поновлено на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Бродівського РВ УМВСУ у Львівській області з 10.12.2013 року. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року розяснено постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 року та наказом ГУ МВСУ у Львівській області по особовому складу № 466 від 17.10.2014 року внесено зміни в наказ № 481 від 09.12.2013 року та змінено дату поновлення на 26.10.2010 року.

10.12.2014 року позивач звернувся до відповідача про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, проте листом від 23.12.2014 року № 18/1707 в такій виплаті було відмовлено і з даного часу позивач вважає порушеним своє право.

Колегія суддів зазначає, що право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, очевидно, з прецедентного права Європейського Суду про те, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, позивачем була заявлена позовна вимога про стягнення моральної шкоди, яка ніяк не була вирішена судом першої інстанції, хоча позов ОСОБА_3 було залишено без розгляду в цілому.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відтак, оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.195,199,204,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 813/354/15 скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П. Кушнерик

ОСОБА_4

Ухвала в повному обсязі складена 26.06.2015 року.