Справа № 804/6989/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 р. Справа № 804/6989/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювас ТМ" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення, -
03.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2015/200061/1 від 08 травня 2015 року, яке прийняте Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби України;
Відповідачем подані заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що всі обставини справи вказують на наявність встановлених законом причин неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо імпортованих товарів. У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів відповідачем послідовно було перейдено до наступного методу визначення митної вартості. Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги та доводи підтримали.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів адміністративного позову, просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 20.01.2015 р. між «ROCKWELL TRADING COMPANY» Великобританія (продавець) та ТОВ «Ювас ТМ» (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №20/01, згідно з умовами якого Продавець продає, а Покупець купує товар, в кількості, комплекті, асортименті та за ціною, визначеною в Специфікаціях. Ціна за одиницю товару визначається у специфікаціях до даного контракту в доларах США та включає вартість пакування, маркування, навантаження, транспортні видатки, суми митних платежів та інших експортних формальностей. Оплата здійснюється за фактично відвантажений товар, за цінами, визначеними в специфікації, за кількістю вказаною у інвойсі.
Проте, у Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України наявна інформація щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за МД №110130000/2015/502182 від 23.04.2015 р. та становить 2,63 дол.США/кг.
Крім того, як свідчить пакувальний лист, наявний у справі, датою інвойса зазначена 23.12.2014 р., датою завантаження на борт судна зазначена 22.03.2015 р. у той час як дата укладення зовнішньоекономічного контракту №20/01 - 20.01.2015 р. Отже, інвойс виписаний раніше ніж був укладений зовнішньоекономічний контракт.
Так, митним органом при візуальному контролі документів до митної декларації № №110100000/2015/209976 від 08.05.2015 року виявлено певні ознаки ризиковості операції, та за результатами проведеного контролю із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 Митного кодексу України в автоматизованому порядку було встановлено наступний Перелік митних процедур:
1. Захід 101-1 - витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. Товар(и) №1: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останні 180 днів. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товарів;
2. Захід 103-1 - перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби Товар(и) №1: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останні 180 днів. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товарів;
3. Захід 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів. Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч.6 ст.54 Митного кодексу України, прийняти рішення про коригування митної вартості;
4. Захід 106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених 4.3-4 ст.53 МКУ, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч.6 ст.54 Митного кодексу України, прийняти рішення про коригування митної вартості;
5. Захід 107-3 - Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. Товар(и) №1: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останні 180 днів. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товарів.
Згідно п.3 ст.53 Митного кодексу України, враховуючи зазначені розбіжності та невідповідності, оскільки за наданими документами неможливе проведення розрахунку складових митної вартості, які включають в себе, згідно умов поставки CIF витрати на страхування, що дає підстави вважати про можливе неврахування всіх витрат в повному обсязі, а також оскільки документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу були зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
-договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
-виписку з бухгалтерської документації;
-прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
-копію митної декларації країни відправлення.
Також відповідно до п. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларанта повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Однак, декларантом ТОВ «Ювас ТМ» листом від 08.05.2015р. № 0805-3 зазначено, що на його думку, всі витрати включено до митної вартості товару, а також про неможливість надання додаткових документів протягом 10-денного строку та залишення за собою права надати такі документи протягом 80-денного терміну.
Згідно п.п. 6.2 та 6.3 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, якщо:
-заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів;
-невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару;
-неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України;
-відсутності у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
В тому числі, Дніпропетровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2015/200061/1 від 08 травня 2015 року, за яким митним органом скориговано митну вартість товару, що імпортується із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-r - резервним методом із застосуванням раніше визначеної вартості за митною декларацією №110130000/2015/502182 від 23.04.2015р. - 2,63 дол. США/кг.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Відповідно до ст. 40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Митними процедурами вважаються операції, пов'язані із здійсненням митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.
Згідно ст. 42 Митного кодексу України митні органи самостійно визначають форму та обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи при здійсненні митного оформлення товарів.
Статтею 45 Митного кодексу України встановлено, що особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.
Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Приписами статті 53 Митного кодексу України передбачено перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч. 5 статті 54 Митного кодексу України має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відповідно до статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення:
- формато-логічного контролю;
- контролю співставлення;
- контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно із п. 2.3 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення, якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 Митного кодексу України, посадова особа митного органу у графі Для відміток митного органу ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки.
При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, вказані в статті 57 Митного кодексу України, зокрема визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Щодо розбіжностей та відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, які виявлені митним органом при проведенні перевірки документів декларанта, суд зазначає наступне.
Таким чином, продавець був зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.
При цьому, у страховому документі не зазначено страховика, який здійснив страхування, страховий документ не містить посилань на контракт та відповідну специфікацію.
У своєму повідомленні позивач надав пояснення, що усі витрати по страхуванню, вивантаженню, навантаженню та обробці товару до митної території вже включені до ціни товару, проте суд відмічає, що це не може бути підставою для ненадання обовязкових документів, а також подання документів, у яких містяться розбіжності.
Таким чином, надані позивачем документи не відповідають положенням п.2 ч.2 ст. 52 Митного кодексу України щодо достовірності відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
На підстави викладеного, у зв'язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів, суд вважає що посадовою особою Дніпропетровської митниці правомірно було послідовно перейдено до наступного методу визначення митної вартості.
Відповідно до статті 59 Митного кодексу України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів), у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування Дніпропетровською митницею цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до статті 60 Митного кодексу України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 Митного кодексу України, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (статті 62, 63 Митного кодексу України) повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідних документів також унеможливила застосування зазначених методів.
Тому, під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (статті 64 Митного кодексу України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
За викладних обставин справи, суд прийшов до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2015/200061/1 від 08 травня 2015 року прийнято Дніпропетровською митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Таким чином, картка відмови прийнята Дніпропетровською митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем доведено неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідність визначення митної вартості товару саме за методом №2ґ (другорядним), тобто дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.
Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 01 липня 2015 року

Суддя ОСОБА_1