Справа № 826/17575/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Служби безпеки України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Служби безпеки України про:

- визнання неправомірними дій щодо неприйняття рішення за результатами звернень від 08 липня, 14 серпня, 3 вересня 2014 року та фактичного залишення їх без розгляду щодо неправомірного звільнення позивача з посади, зарахування у розпорядження начальника Головної інспекції, неприйняття рішення про зарахування позивача на посаду та невиплату грошового забезпечення;

- зобов'язання поновити позивача на попередній посаді;

- зобов'язання сплатити позивачу грошове забезпечення з часу закінчення розпорядження до моменту поновлення на посаді, з урахуванням підвищень основних та додаткових його видів, що відбувались у період звільнення позивача з посади до моменту поновлення;

- зобов'язання відшкодувати моральну шкоду, заподіяну незаконним звільненням позивача з посади, невиплатою грошового забезпечення та фактичним залишенням звернень без розгляду у розмірі 50% від суми грошового забезпечення за період з моменту звільнення до моменту поновлення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року ухвалу суду першої інстанції в частині залишення без розгляду позовних вимог про визнання неправомірними дій Служби безпеки України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернення (рапорту) позивача від 03.09.2014 року та фактичного залишення його без розгляду щодо неправомірного звільнення з посади, зарахування у розпорядження начальника Головної інспекції, неприйняття рішення про зарахування на посаду та невиплату грошового забезпечення, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду, заподіяну фактичним залишенням звернення (рапорту) від 03.09.2014 року без розгляду - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

До суду першої інстанції позивачем подано заяву від 01.04.2015 р. про збільшення позовних вимог, доповнивши позов наступними вимогами:

- визнати протиправними дії службових осіб щодо виведення позивача, на підставі наказу Голови Служби безпеки України від 29.10.2013 р. №1270-ос з 15.10.2013 р. у розпорядження начальника Головної інспекції за пп. "б" п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 р. №1262/2007, у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів;

- визнати протиправною бездіяльність службових осіб Служби безпеки України щодо призначення позивача на посаду у період перебування у розпорядженні та після закінчення строку перебування у розпорядженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року позовну заяву в частині вимог, які збільшені згідно заяви від 01.04.2015 р., - залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року ухвалу суду першої інстанції від 08 квітня 2015 року залишено без змін.

Отже, в межах даної справи підлягали розгляду позовні вимоги про:

- визнання неправомірними дій Служби безпеки України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернення (рапорту) позивача від 03.09.2014 р. та фактичного залишення його без розгляду щодо неправомірного звільнення з посади, зарахування у розпорядження начальника Головної інспекції, неприйняття рішення про зарахування на посаду та невиплату грошового забезпечення;

- зобов'язання відшкодувати моральну шкоду, заподіяну фактичним залишенням звернення (рапорту) від 03.09.2014 року без розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач згідно рапортів від 08.07.2014 р., від 14.08.2014 р. та від 03.09.2014 р. тричі звертався до Голови Служби безпеки України Наливайченка В.О. щодо подальшого проходження військової служби в Службі безпеки України після закінчення терміну перебування у розпорядженні. На вказані звернення, на думку позивача відповідач не надав належної відповіді.

В рапорті від 08.07.2014 р. позивачем порушувалися питання щодо:

- неправомірності виведення його у розпорядження начальника Головної інспекції Служби безпеки України, оскільки при цьому, на його думку було порушено вимоги п. 4.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (затверджена наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 р. №772);

- невизначення робочого місця.

Судом встановлено, що жодних документальних підтверджень викладених у рапорті обставин позивачем до нього не долучалось.

За результатами опрацювання рапорту позивача від 08.07.2014 р., за дорученням Голови Служби безпеки України Наливайченка В.О. позивача проінформовано листом начальника Головної інспекції Служби безпеки України генерал-майора Кіцула Ю.В. від 31.07.2014 р. № 3/3277, зокрема про:

- визначення функціональних обов'язків, а також виділення робочого місця, про що позивача було ознайомлено під підпис (реєстр. № 3/3727 від 31.10.2013 р.);

- відсутність підстав для подальшого перебування його у розпорядженні прямого начальника - начальника Головної інспекції Служби безпеки України, у зв'язку з чим Головою Служби безпеки України прийнято рішення про звільнення з військової служби у встановленому законом порядку.

Зі змісту рапортів від 14.08.2014 р. та від 03.09.2014 р., копії яких наявні в матеріалах справи вбачається, що їх подання обумовлене незгодою позивача з відповіддю, яка надана на перше його звернення.

У рапорті від 03.09.2014 р. щодо неправомірних дій службових осіб Управління режиму, документального забезпечення і контролю Служби безпеки України (далі - УРДЗК СБ України) позивачем фактично оскаржується відповідь УРДЗК СБ України від 19.08.2014 р. №22/2-2664, яка надана позивачу на його друге звернення від 14.08.2014 р.

Загальні права та обов'язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини тощо, регулюються Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби). Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг регулює Закон України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно ст. 110 Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів.

В листі УРДЗК СБ України від 19.08.2014 р. №22/2-2664, наданому на друге звернення позивача від 14.08.2014 р., йому роз'яснено про необхідність дотримання ним статутних вимог.

Відповідно ст. 117 Дисциплінарного статуту забороняється надсилати заяви та скарги військовослужбовців тим посадовим особам або органам, дії чи рішення яких оскаржуються.

З наведеного вбачається, що оскільки, у першому звернені від 08.07.2014 р. позивачем жодних дій керівництва Головної інспекції Служби безпеки України не оскаржувалось, доводи позивача у його наступних зверненнях про порушення відповідачем вимог ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» (про заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються) є необґрунтованими.

Таким чином, розгляд першого звернення від 08.07.2014 р. начальником Головної інспекції Служби безпеки України генерал-майором Кіцулом Ю.В., як безпосереднім начальником позивача, відповідає вимогам статутів, як спеціальних приписів законодавства в даних правовідносинах.

За наслідками розгляду рапорту позивача від 03.09.2014 р., за дорученням Голови Служби безпеки України Наливайченка В.О. Управлінням роботи з особовим складом Служби безпеки України, позивачу надано відповідь листом від 03.10.2014 р. №11/1/1-Б-64/64, у якому, зокрема, зазначалося, що організацію службової діяльності покладено на начальника, у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, тобто на начальника Головної інспекції Служби безпеки України.

Відповідно до ст. 118 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання і з приводу їх вжито необхідних заходів або дано вичерпні відповіді.

З огляду на викладене, на всі порушені позивачем у зверненнях (рапортах) питання були надані вичерпні відповіді вповноваженими особами, в межах строків розгляду відповідно до вимог ст. 119 Дисциплінарного статуту - протягом одного місяця від дня отримання.

Отже, посилання позивача на неприйняття відповідачем рішення за результатами розгляду його звернення (рапорту) та фактичного залишення без розгляду, є необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що позивач не надав суду належних обґрунтувань та доказів спричинення йому моральної шкоди відповідачем, а лише вказав її розмір. Разом з тим, враховуючи, що дії відповідача мали правомірний характер, підстави для задоволення вимог позивача щодо моральної шкоди відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 30.06.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.