Справа № 441/2220/14-а 2-а/441/21/2014
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 876/1475/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 26.12.2014 р. про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень - відповідача на виконання постанови суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Ліквідаційна комісія Державного закладу "Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція" Міністерства охорони здоров"я, Головний державний санітарний лікар Львівської області, Городоцька районна державна адміністрація Львівської області, Городоцький відділ Державного земельного агенства в Львівській області Державного земельного агенства України, Державна санітарно-епідеміологічна служба України, Городоцьке міжрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби в Львівській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України, Головне управління Держсанепідслужби у Львівській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,-

встановив:

24.12.2014 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд в порядку ч.9 ст.267 КАС України із заявою, в якій просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області щодо невиконання вимог припису Державного закладу Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоровя України №206/01 від 03.02.2012 року про усунення порушень Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» щодо недопущення поховань за межами існуючого кладовища з 01.02.2012 р. і на постійно;

-зобовязати Великолюбінську селищну раду Городоцького району Львівської області утримуватись від порушення вимог припису Державного закладу Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоровя України №206/01 від 03.02.2012 року про усунення порушень Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» щодо недопущення поховань за межами існуючого кладовища з 01.02.2012 р. і на постійно.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що голова Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області ОСОБА_3 не вжив заходів щодо виконання постанови суду, а саме, 17.12.2014 р. не виконав вимоги припису Державного закладу Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоровя України №206/01 від 03.02.2012 року про усунення порушень Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» щодо недопущення поховань за межами існуючого кладовища з 01.02.2012р. і на постійно.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 26.12.2014 р. заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень відповідача на виконання постанови суду - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність, вчинену субєктом владних повноважень відповідачем на виконання постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду по адміністративнй справі № 1305/1162/2014р. 2-а/441/3/2013 за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, треті особи Ліквідаційна комісія Державного закладу «Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоровя України, Головний державний санітарний лікар Львівської області Міністерства охорони здоровя України, Городоцька районна державна адміністрація Львівської області, Городоцький відділ Державного земельного агентства у Львівській області Державного земельного агентства України, Городоцьке міжрайонне управління Головне управління Держсанепідслужби у Львівській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України, Державна санітарно-епідеміологічна служба України про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень та ін. згідно постанови від 17.12.2013 р.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач. Вважає, що ухвала прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Великолюбінська селищна рада Городоцького району Львівської області посилається на те, що згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 21.09.2012 р. №176-0 Державний заклад "Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція" було ліквідовано і утворено ліквідаційну комісію.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я України "Про передачу майна до сфери управління Держсанепідслужби України" від 22.01.2013 р. №47 усі цілісні майнові комплекси державних закладів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління МОЗ України, які ліквідуються згідно з наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 вересня 2012 року № 176-0 "Про ліквідацію бюджетних установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України" зі змінами, були передані із сфери управління МОЗ України до сфери управління Держсанепідслужби України.

Отже випливає, що ДЗ "Городоцька районна санітарно- епідеміологічна станція" не існує, оскільки ліквідована, а натомість утворене та функціонує на даний момент Городоцьке міжрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Львівській області.

Апелянт наголошує на тому, припис №206/01 від 03.02.2012 року про усунення порушень Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" було видано саме ДЗ "Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція", який і перебував на їхньому контролі. Городоцьке міжрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Львівській області є новоствореною юридичною особою, яка не являється правонаступником ДЗ "Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція", не видавало вищезгаданого припису, та не утримує його на своєму контролі.

Апелянт також зазначає, що перевірити стан виконання припису №206/01 від 03.02.2012 року про усунення порушень Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" щодо недопущення поховань за межами існуючого кладовища з 01.02.2012р. і на постійно - неможливо, оскільки орган який виніс припис - ліквідовано.

Крім того, на території смт. Великий Любінь знаходиться лише одне кладовище, усі поховання відбуваються лише в його межах. Інші місця захоронень в смт. Великий Любінь - відсутні.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу скасувати, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 зазначив, що механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у рішенні про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009, вказує, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина та виконання всіма субєктами правовідносин приписів, викладених в рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978р. у справі «Класс та інші проти Німеччини», із «принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

В контексті вищевикладеної правової позиції Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню ч.9 ст.267 КАС України, якою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Вищевикладеній правовій нормі ст.124 Конституції України кореспондують ч.2 ст.14 та ч.1 ст.255 КАС України, якими також встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь в справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Так, із наявних у матеріалах справи : заяви представника позивача про кримінальне правопорушення (злочин), копії повідомлення про проведення виконавчих дій № 09.1-45/380/В6-3853 від 25.04.2014 р., Акту державного виконавця від 30.04.2014р., вбачається, що за наслідками звернення виконавчого листа до примусового виконання відділом примусового виконання рішень ДВС відкрито виконавче провадження, доведено рішення суду до відома відповідача та попереджено про відповідальність за його невиконання.

Однак, судом першої інстанції з заяви та матеріалів справи, встановлено, що жодних дій для виконання рішення суду відповідачем вчинено не було.

Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень відповідача на виконання постанови суду підлягає задоволенню.

Однак, попри правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, судом не було дотримано норм процесуального права, зокрема щодо форми викладення судового рішення.

Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.158 КАС України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови. Судове рішення, яким суд зупиняє чи закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або приймає рішення щодо інших процесуальних дій, клопотань, викладається у формі ухвали.

В силу ч.10 ст.267 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Тому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку, суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень відповідача на виконання постанови суду, повинен був викласти судове рішення у формі постанови, що передбачено ч.10 ст.267 КАС України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин невірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 207, 254, 267, КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області задовольнити частково, а ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 26.12.2014 р. про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень - відповідача на виконання постанови суду по справі № 441/2220/14-а, 6-а/441/21/2014 скасувати.

Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень відповідача на виконання постанови суду - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність, вчинену субєктом владних повноважень відповідачем на виконання постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду по адміністративнй справі № 1305/1162/2014р. 2-а/441/3/2013 за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Ліквідаційна комісія Державного закладу "Городоцька районна санітарно-епідеміологічна станція" Міністерства охорони здоров"я, Головний державний санітарний лікар Львівської області, Городоцька районна державна адміністрація Львівської області, Городоцький відділ Державного земельного агенства в Львівській області Державного земельного агенства України, Державна санітарно-епідеміологічна служба України, Городоцьке міжрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби в Львівській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України, Головне управління Держсанепідслужби у Львівській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, згідно постанови від 17.12.2013 р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді Н.В. Ільчишин

ОСОБА_4