Справа № 760/3353/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/3353/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Калініченко О.Б. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2015 року по справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до УПФУ в Солом'янському районі м. Києва.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року по справі № 2-а- 1595/11 було зобов'язано УПФУ в Солом'янському районі міста Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію на підставі ст.ст. 40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2011 року з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2012 року вказана постанова Солом'янського районного суду м. Києва була скасована з прийняттям нової, якою в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Відповідачем постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2012 року була отримана 02.01.2014 року, у зв'язку з чим з часу отримання останньої управлінням було здійснено перерахунок пенсії позивача, яка з урахуванням рішення апеляційної інстанції склала 2038,20 грн. При цьому, оскільки на момент надходження цього рішення виплатні відомості для виплати пенсії в січні 2014 року були вже сформовані, тому зміни щодо проведення виплати пенсії були внесені на квітень 2014 року, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії за період з 02.01.2014 року по 31.03.2014 року в сумі 3430,94 грн., що була утримана в подальшому з пенсійних виплат позивача.

Однак, як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.11.2014 року, згідно з розпорядженням від 11.11.2014 року УПФУ в Солом'янському районі м. Києва припинено утримання переплати, а утримані кошти повернуті позивачу в порядку ст. 47 Закону.

Листом від 10.12.2014 року УПФУ в Солом'янському районі м. Києва пропонували позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України добровільно повернути переплату пенсійних коштів в сумі 3 430,94 грн., яка виникла за період з 02.01.2014 року по 31.03.2014 року, на розрахунковий рахунок УПФУ.

Судом першої інстанції правомірно зауважено, що обставини щодо перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески за 2010 рік, були предметом дослідження під час розгляду справи Київським апеляційним адміністративним судом, яким в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі, тобто встановлено відсутність правових підстав для такого перерахунку.

Постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року по справі № 2-а- 1595/11 підлягала негайному виконанню, хоча законної сили до її розгляду в апеляційному порядку так і не набрала, а тому, отримавши постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2012 року, відповідач правомірно припинив нарахування та виплату пенсії згідно скасованого рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року. При цьому, варто зауважити, що судове рішення виконувалося відповідачем в добровільному порядку. Доказів примусового виконання даного рішення матеріали справи не містять.

Після припинення виплати пенсії згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва у лютому 2014 року позивачу було роз'яснено причини таких дій та повідомлено про існування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2012 року, якою встановлено відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

Варто також зауважити, що вказана постанова так і не була оскаржена позивачем в касаційному порядку, що можна розцінити як погодження з її змістом, адже, у випадку пропуску строку для касаційного оскарження з поважних причин, в тому числі неотримання рішення апеляційної інстанції з незалежних від скаржника причин, такий строк може бути поновлено з наступним розглядом касаційної скарги.

Як стверджує відповідач, постанова апеляційної інстанції була отримана відповідачем 02.01.2014 року, а виплату припинено з лютого 2014 року, при цьому УПФУ в Солом'янському районі жодним чином не повинні були перевіряти факт отримання вказаного рішення позивачем. Крім того, постанова Київського апеляційного адміністративного суду була виконана після спливу 5 днів з моменту не лише направлення, а й її отримання. Слід також зауважити, що виконання Управлінням постанови Солом'янського районного суджу м. Києва після її скасування апеляційною інстанцією було б нелогічним та протиправним з боку відповідача, що свідчить про правомірність дій останнього щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2012 року.

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність своїх дій щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2012 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.