Справа № 815/6013/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6013/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря - Іленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові бізнес погляди" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до податкового органу про скасування податкових повідомлень-рішень від 23.07.2014 року: №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у розмірі 19000955 грн.; №, згідно з яким нарахований податок на прибуток іноземних юридичних осіб, у сумі 64901 грн., та застосовані штрафні санкції з цього податку, у сумі 32450 грн.; №, згідно з яким нарахований податок на додану вартість, у сумі 3513493 грн., та застосовані штрафні санкції з цього податку, у сумі 1756746,5 грн.; №, згідно з яким нарахований податок з доходів найманих працівників, у сумі 137747,94 грн., та застосовані штрафні санкції з цього податку, у сумі 81452,01 грн.; та заявлено вимогу про скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22.07.2014 року, згідно з яким нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у сумі 20564,49 грн. та застосовані штрафні санкції, у сумі 1028 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення по справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та зроблено необґрунтований висновок щодо необхідності скасування вищевказаних податкових рішень, так як плановою документальною перевіркою ТОВ «Нові бізнес погляди» встановлено заниження податку з прибутку підприємств, яке пов'язано із розбіжностями між даними бухгалтерського обліку та задекларованими показниками у 2 кв. 2012 року. Також перевіркою встановлено заниження позивачем інших доходів, у зв'язку із наявністю у позивача безнадійної кредиторської заборгованості по контрагенту ТОВ «ТАРГА СЕРВІС», який визнано банкрутом, що є порушенням пп. 14.1.257, п. 14.1. ст. 14, п. 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України. Крім того в порушення п.п.139.1.9. п.139.1 ст. 139 ПК України підприємством включено до складу витрат вартість матеріалів при відсутності оригіналів первинних документів (надані факсові копії). Перевіркою відображених адміністративних витрат встановлено їх завищення, оскільки позивачем не доведено зв'язок між отриманими від деяких контрагентів послуг та господарською діяльністю підприємства.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу у вказано про те, що вищевказані посилання податкового органу є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинами справи, оскільки позивачем не допущено вищевказаних порушень, а тому оскаржувані рішення є необґрунтованими.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 19.05.2014 року по 01.07.2014 року податковим органом проведено планову виїзну перевірку позивача щодо дотримання ним податкового законодавства, за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, про що складено акт №000086/15-32-22-05/34980457 від 08.07.2014 року, яким встановлено порушення позивачем: п.137.1 ст.137, п.135.1, 135.2, пп.135.4.1 п.135.4, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.140.3 ст. 140, пп.138.1.1. п.138.1 ст. 138, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9. п.139.1. ст.139, п.138.2 ст.138, пп.153.1.3. п.153.1 ст.150 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у сумі 19000955 грн.; п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.190.2 ст.190, п.185.1. ст.185, п.186.3 ст.186, п.187.8 ст.187, пп.192.1.1. ст.192, п.192.3 ст.192, п.198.6 ст.198, п.198.1 ст.198, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, у сумі 3513493 грн.; п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого нарахований податок на доходи фізичних осіб, у сумі 137747,94 грн.; п.7.1. ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у сумі 20564,49 грн.; п.160.7 ст.160 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку з доходу нерезидента, на загальну суму 85346 грн.

Після проведеної перевірки податковим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.07.2014 року: №, згідно з яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у розмірі 19000955 грн.; №, згідно з яким нарахований податок на прибуток іноземних юридичних осіб, у сумі 64901 грн., та застосовані штрафні санкції з цього податку, у сумі 32450 грн.; №, згідно з яким нарахований податок на додану вартість, у сумі 3513493 грн., та застосовані штрафні санкції з цього податку, у сумі 1756746,5 грн.; №, згідно з яким нарахований податок з доходів найманих працівників, у сумі 137747,94 грн., та застосовані штрафні санкції з цього податку, у сумі 81452,01 грн.; та заявлено вимогу про скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 22.07.2014 року, згідно з яким нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у сумі 20564,49 грн. та застосовані штрафні санкції, у сумі 1028 грн.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки підприємством не допущено порушень податкового законодавства на які посилається контролюючий орган, з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Відповідно до п. 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України - доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з п.135.2. ст.135 ПК України - доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

З положень п.135.4. цієї ж статті вбачається, що дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Згідно з п.137.1. ст.137 ПК України - дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Згідно з положеннями ст.34 Податкового кодексу України - податковим періодом може бути: календарний рік; календарне півріччя; календарні три квартали; календарний квартал; календарний місяць;. календарний день.

Відповідно до п.49.9 ст.49 ПК України - якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду.

Для цілей цього Кодексу під терміном «базовий звітний (податковий) період» слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу.

Відповідно до п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України - у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог п.169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Перевіркою повноти визначення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, за період, що перевірявся, встановлено його заниження, у сумі 126647 грн., зокрема заниження задекларованих показників у рядку 02 декларацій «Доходи від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)», у сумі 53665 грн.

З акту перевірки вбачається, що за даними бухгалтерського обліку підприємства доходи від операційної діяльності у 2 кв. 2012 року становили 10440476 грн., тоді як за декларацією з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2012 року дохід від операційної діяльності відображено, у сумі 10386811 грн., тобто різниця у наведених показниках становить 53665 грн.

Разом з тим в матеріалах справи наявна бухгалтерська довідка (т.1, а.с.207), відповідно до якої зазначена розбіжність у показниках податкової звітності виникла за рахунок самостійного виявлення платником податків заниження відповідних показників у 1 кв. 2012 року, що враховано у показниках податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2012 року, дані якої заповнюються наростаючим підсумком з урахуванням результатів діяльності платника податків у попередніх звітних періодів.

Колегія суддів зазначає, що податкова декларація з податку на прибуток підприємства заповнюється наростаючим підсумком та подається за такі звітні податкові періоди: перший квартал, перше півріччя, третій квартал, рік. Урахуванням наведеного показники податкової декларації за І півріччя року включають до себе показники двох звітних періодів у вигляді їх суми, а не показники 2-го кварталу відповідного року.

При цьому право платника податку самостійно виправляти виявлені ним помилки одного звітного періоду у податковій звітності наступного періоду прямо передбачено вищевказаними положеннями Податкового кодексу України, у зв'язку з чим судова колегія вважає, що відображення позивачем самостійно виявленої ним помилки, яка полягала у завищенні доходів від операційної діяльності у податковому обліку за 1 квартал 2012 року, на суму 53665 грн., у податковій звітності за І півріччя 2012 року, яка включає до себе також й показники 1 кварталу 2012 року, відповідає положенням чинного законодавства України та не є підставою для збільшення такому платнику податку податкових зобов'язань з цих причин. Крім того відповідачем не наведено жодних заперечень проти обґрунтованості та достовірності доводів позивача про сам факт завищення ним доходів від операційної діяльності у 1 кварталі 2012 року, який і знайшов своє відображення у податковій звітності за І півріччя 2012 року.

Відповідно до пп. «в» пп.14.1.11 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України - заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією відповідає ознакам безнадійної заборгованості.

Згідно з пп. 14.1.257. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до пп.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України - інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з п.6 "Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 - факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Податковим органом також встановлено заниження задекларованих ТОВ «Нові бізнес погляди» показників у рядку 03 декларацій «Інші доходи», у сумі 72982 грн.

Порушення полягає у тому, що за даними бухгалтерського обліку підприємства рахується кредиторська заборгованість по рахунку 6852 за контрагентом ТОВ «ТАРГА СЕРВІС», у сумі 46242 грн., яка виникла у 2 кварталі 2012 року з приводу постачання будівельних матеріалів на підставі договорів №9/2/11-01 та №21 від 18.01.2012 року, однак ТОВ «ТАРГА СЕРВІС», відповідно до рішення господарського суду, визнано банкрутом та знято з обліку платників податків 04.04.2013 року, що також підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.5 а.с.91-93).

Разом з тим, в матеріалах справи наявна бухгалтерська довідка ТОВ «Нові бізнес погляди» від 07.07.2014 року, відповідно до якої відповідна кредиторська заборгованість перед ТОВ «ТАРГА СЕРВІС» рахується помилково через подвійне оприбуткування матеріалів, тоді як поставлені ТОВ «ТАРГА СЕРВІС» товари, на суму 46242 грн., оплачені підприємством (т.1 а.с.134). Постачання цих товарів відбулось на підставі видаткової накладної №РН0000219 від 22.02.2012 року, яку оплачена підприємством з поточного рахунку підприємства №4, відкритому у ПАТ «МАРФІН БАНК» (т. 3 а.с. 23-38).

Колегія суддів зазначає, що стверджуючи про наявність правових підстав для врахування позивачем вартості поставлених йому ТОВ «ТАРГА СЕРВІС» товарів у складі доходів, як безнадійної кредиторської заборгованості, відповідачем не визначено первинних документів, які підтверджують зазначений факт, а також ним не здійснено перевірки фактів, викладених позивачем у вищевказаній бухгалтерській довідці.

В свою чергу, як встановлено судовою колегією вище - вказане порушення позивачем ведення бухгалтерського обліку по взаємовідносинах з ТОВ «ТАРГА СЕРВІС», допущене внаслідок подвійного обліку поставки однієї парті товарів та фактично не призвело до заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до п.п.136.1.1. п.136.1. ст.136 Податкового кодексу України - для визначення об'єкта оподаткування не враховуються такі доходи як сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Податковим органом встановлено, що у 2 кв. 2012 року підприємством зменшено інші доходи по р. 03 Декларації, у сумі 26740 грн., як перерахунок доходів у разі зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг) зі знаком мінус. В ході перевірки встановлено, що підприємством 06.04.2012 року отримано кошти, у сумі 26740 грн., від ТОВ «Альфа-Забава» як передплата за отримані послуги (послуги оренди), а 19.04.2012 року здійснено повернення зазначених коштів як двічі перерахованих, а тому відповідачем зроблено висновок, що оскільки передплата за правилами ведення податкового обліку не включається до складу доходів то відсутні підстави для зменшення відповідних показників, а тому позивачем допущено заниження відповідного показника податкової звітності, на суму 26740 грн.

З акту перевірки вбачається, що всупереч вищенаведеній нормі законодавства позивачем сформований показник рядка 03 декларації за рахунок відповідної передплати за надані послуги, у сумі 26740 грн., тобто за правилами ведення податкового обліку збільшення інших доходів за рахунок зазначених грошових надходжень позивача не мало відбуватись, втім, відбулось. Проте необґрунтовано враховані у складі доходів кошти самостійно відраховані позивачем зі складу відповідного показника, чим забезпечено приведення у відповідність до положень законодавства здійснення ним податкового обліку з цього податку за відповідною господарською операцією, що не враховано податковим органом під час формування висновку про неможливість проведеного коригування в силу безпідставності віднесення суми отриманого авансу до складу доходів, а тому судова колегія вважає, що допущене позивачем порушення фактично не призвело до заниження інших доходів, на суму 26740 грн.

Відповідно до п.44.6, п.44.7. ст.44 Податкового кодексу України - у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за період, що підлягав перевірці, податковим органом встановлено їх завищення, в сумі 23879184 грн., зокрема, перевіркою відображених у рядку 05 декларацій «Витрати операційної діяльності» встановлено завищення їх показників, у сумі 1298750 грн.

Порушення полягає у тому, що підприємством до складу витрат включено вартість (придбаних, списаних) матеріалів за відсутності оригіналів первинних документів у сумі 1298750 грн., а саме не надано оригіналів окремих документів по взаємовідносинах із ТОВ «Укрпромбізнес плюс», ТОВ «ТАРГА СЕРВІС», ТОВ «Енжел Кем'юнікейбел», ТОВ «Торговий дім «Антарес», ТОВ «Будівельна компанія «Едельвейс», ТОВ «Тріумф-Екран», ТОВ «Аргентум Медіа ТМ», ТОВ «Глобал Автогруп», ТОВ «БФ «Укрбуд», ПП «ТД «Аквалайн», ТОВ «Кепітал Трейд», ТОВ «Укрбудкомплект», ТОВ «Перфекта-СК», ТОВ «Опт-Трейдінг», ТОВ «Аскон-Групп».

Разом з тим оригінали зазначених документів надані для огляду до суду першої інстанції, а їх копії залучені до матеріалів справи (т.2 а.с.38-43, 59-68, 166-256, т.3 а.с.2-38) та представником відповідача жодним чином не роз'яснено причини, з яких ці наявні у позивача документи не враховано контролюючим органом під час проведення перевірки.

Як вбачається із зауважень позивача, які складено за результатами перевірки акта, підприємством направлено на адресу відповідача документи, визначені в акті перевірки як відсутні, однак вони не враховані податковим органом ані під час розгляду зауважень до акта перевірки, ані під час прийняття податкових повідомлень-рішень, також за фактом їх надання відповідачем не призначалось й позапланової перевірки.

Враховуючи, що наведені в акті перевірки висновки спростовані позивачем належними доказами у справі, судова колегія вважає безпідставним збільшення податкових зобов'язань ТОВ «Нові бізнес погляди» з податку на прибуток, яке пов'язане із висновком контролюючого органу щодо завищення платником податків показника рядку 05.1. Декларації, на суму 1298750 грн.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, оскільки платники податків при здійсненні господарської діяльності не обмежені чинним законодавством у праві самостійно обирати найбільш оптимальний варіант ведення господарської діяльності, зокрема, не позбавлений права укладати договори із сторонніми особами щодо реалізації своїх окремих функцій.

Відповідно до п.138.1. ст.138 Податкового кодексу України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодекс крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1. ст.139 цього Кодексу визначено, що витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

В ході проведеної перевірки податковим органом встановлено завищення показників ТОВ «Нові бізнес погляди» у рядку 06.1 Декларацій «Адміністративні витрати», у сумі 3373348,50 грн.

Порушення полягає у тому, що позивачем необґрунтовано віднесено до складу витрат вартість послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_2 (консультаційні послуги), ФОП ОСОБА_3 (юридично-консультаційні послуги), ПП СМК «Будівельник» (консультаційні послуги), ТОВ «Юридична компанія «ЮС НОВАТІС» (юридичні послуги).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ПП «СМК «Будівельник» 11.12.2013 року укладено договір № 1122013-1 щодо надання консультаційних послуг з питань комерційної діяльності на предмет «Аналіз конкурентного середовища та комерційної діяльності замовника та розробка рекомендацій до стратегічного плану конкуренції (т.3 а.с.121-124), за результатами виконання якого сторонами складено акт виконаних робіт від 20.12.2013 року (т.2 а.с.37).

Відносини позивача із ТОВ «Юридична компанія «ЮС НОВІТАС» виникли на підставі договору від 12.05.2010 року з приводу надання юридичних послуг та консультацій щодо чинного законодавства України, та засвідчуються звітами про надані послуги (т.2 а.с.18-34). Між позивачем та ФОП ОСОБА_3 також виникли правові відносини з приводу надання юридичних та консультаційних послуг, зазначених у договорі або в інших окремо узгоджених сторонами замовленнями (т.2 а.с.69-71), а господарські операції між позивачем та ФОП ОСОБА_2 виникли у сфері надання консультаційних послуг, а факт їх надання засвідчується відповідними актами приймання-передачі послуг (т.2 а.с.72-116).

Дані господарські операції підтверджені належним чином складеними первинними документами, а пов'язаність відповідних господарських операцій із безпосередньою господарською діяльністю платника податків визначається доказами наявності судових процесів, які передбачали необхідність участі професійного представника інтересів платника податків, виданими довіреностями на представництво інтересів ТОВ «Нові бізнес погляди», великою кількістю договірних відносин, що передбачають необхідність проведення відповідних переговорів, зустрічей, підготовки юридичних документів тощо (т. 3 а.с. 150-182), а тому судова колегія вважає, що позивачем правомірно віднесено вказані суми до складу своїх адміністративних витрат.

Відповідно до пп. 138.10.3. п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України - витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг:

а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції;

б) витрати на ремонт тари;

в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;

г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів;

ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;

д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;

є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;

ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства;

з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Податковим органом також встановлено завищення показників задекларованих ТОВ «Нові бізнес погляди» у рядку 06.3 Декларацій «Витрати на збут», у сумі 1202146 грн.

Порушення полягає у тому, що підприємством необґрунтовано віднесено до складу витрат на збут вартість послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_4 щодо організації та проведення масових заходів, оренди екрану, виготовлення квіток та декорацій, у сумі 541120 грн., а також вартість послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_5 за організацію та проведення масових розважальних заходів, у сумі 605276 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладено низку договорів, предметом яких виступає організація та проведення заходів у торгівельному центрі «Рив'єра» (т.3 а.с.38-49, 54, 57-58, 61-63, 65-67, 69-71, 78-79, 81-82, 85-87, 89-91, 93-95), а виконання зазначених послуг підтверджено відповідними актами приймання виконаних робіт (т.3 а.с.49-53, 56, 59, 64, 68, 72-77, 80, 83, 88, 92).

Між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено договір від 01.02.2013 року щодо надання рекламних послуг (т.3 а.с.109-111), на виконання якого сторонами складено відповідні акти наданих послуг (т.3 а.с.112-120).

Судова колегія вважає, що за вищевказаними приписами Податкового кодексу України, перелік витрат на збут, який враховується при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, не є виключним, у зв'язку з чим платник податку вправі обирати найбільш ефективні для його господарської діяльності заходи, що сприятимуть збуту його продукції, зокрема, й проведення видовищних заходів з метою приваблення більшої кількості відвідувачів у торгівельному центрі, який безпосередньо використовується платником податку з метою отримання прибутку. При цьому висновок відповідача про відсутність зв'язку зазначених господарських операцій з господарською діяльністю підприємства через їх непідтвердження первинними документами спростовано вищевказаним доказами.

Відповідно до ст.141 Податкового кодексу України - до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Пунктом 141.2. цієї статті визначено, що для платника податку, 50 та більше відсотків статутного фонду (акцій, інших корпоративних прав) якого перебуває у власності або управлінні нерезидента (нерезидентів), віднесення до складу витрат нарахування процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов'язаннями на користь таких нерезидентів та пов'язаних з ними осіб дозволяється в сумі, що не перевищує суму доходів такого платника податку, отриману протягом звітного періоду у вигляді процентів від розміщення власних активів, збільшену на суму, що дорівнює 50 відсоткам оподатковуваного прибутку звітного періоду, без урахування суми таких отриманих процентів.

Проценти, які відповідають вимогам пункту 141.1 цієї статті, але не віднесені до складу витрат виробництва (обігу) згідно з положеннями пункту 141.2 цієї статті, протягом звітного періоду підлягають перенесенню на результати майбутніх податкових періодів із збереженням обмежень, передбачених пунктом 141.2 цієї статті.

Відповідно до пп.138.10.5 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України - до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Згідно з приписами пп.153.1.3. п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України - визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Актом перевірки встановлено завищення показників рядку «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати», у сумі 12659051 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Нові бізнес погляди» укладено низку кредитних договорів із нерезидентами (т.3 а.с.196-210), за якими позивачем сплачуються відсотки за користування кредитними коштами, а нараховані відсотки за вказаними кредитними договорами підприємством не відображено у складі витрат, але відображено від'ємне значення курсових різниць від перерахунку заборгованості, вираженій в іноземній валюті, у розмірі 12659051 грн.

З огляду на вищевикладені норми податкового законодавства колегія суддів приходить до висновку, що встановлене обмеження щодо віднесення витрат у вигляді нарахування процентів за кредитами, отриманими від нерезидентів, у яких перебуває 50 та більше відсотків статутного фонду платника податків, до складу витрат, які враховуються під час обчислення об'єкта оподаткування податком на прибуток, передбачає можливість перенесення решти витрат, що не враховані у складі витрат того звітного періоду, в якому вони фактично виникли, на результати майбутніх періодів, тобто всі 100 відсотків витрат на відсотки за користування кредитами в решті решт підлягають включенню до складу витрат такого платника податків, тоді як законом лише встановлені обмеження щодо одночасного віднесення таких витрат до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

При цьому, на відміну від порядку формування витрат за рахунок відсотків за користування кредитами в іноземній валюті в окреслених випадках, таких обмежень не встановлено законодавством для процедури визначення витрат з курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти, що мають враховуватися у складі витрат, які обчислюються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а тому колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не допущено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у сумі 19000955 грн.

Згідно з п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України - датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1. ст.188 зазначеного Кодексу встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Податковим органом встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ у спірному періоді, на суму 3882202 грн., зокрема у рядку 1 Декларацій встановлено їх заниження, у сумі 2861608 грн.

В ході перевірки встановлено, що позивачем до ДПІ у Комінтернівському районі подана декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року, у рядку 1 якої показники (обсяги постачання без податку на додану вартість та суми податку на додану вартість) не визначені, тобто наведене нульове значення. Натомість згідно даних бухгалтерського обліку - операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів, становили 14308040 грн., та відповідно сума податку на додану вартість становить 2861608 грн., що підтверджено наданою відповідачем до суду копією податкової декларації ТОВ «Нові бізнес погляди» з податку на додану вартість за листопад 2013 року, у рядку 1 якої дійсно зазначені нульові показники (т.1 а.с.111-112).

Разом з тим, позивачем надано копію декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року, у рядку 1 якої відображено показник, що становить 14308040 грн., який за висновками акта перевірки відповідає даним бухгалтерського обліку позивача (т.1 а.с.152-161). При цьому відправлення зазначеної декларації в електронному вигляді на адресу ДПІ у Комінтернівському районі підтверджено відповідною квитанцією (т.1 а.с.150).

Згідно пояснень наданих позивачем - вказана декларація з податку на додану вартість з нульовими показниками надійшла на адресу контролюючого органу внаслідок збою у системі, що, підтверджується, зокрема, фактом визнання відповідачем даних, які містились у додатках до вказаної декларації, в тому числі із задекларованим показником податкових зобов'язань, у сумі 2861608 грн.

Крім того, за формою відповідної декларації безпосереднє податкове зобов'язання з податку на додану вартість визначається не шляхом ділення показника рядка 1 декларації на ставку податку, як розраховано відповідну суму заниження податку відповідачем в акті перевірки, а воно передбачає необхідність враховувати показники залишків від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, внаслідок чого показник рядка 25 декларації з податку на додану вартість ТОВ «Нові бізнес погляди» за листопад 2013 року становив не 2861608 грн., як визначено відповідачем в акті перевірки, а 1974410 грн.

При цьому відповідачем не досліджено питання сплати позивачем відповідної суми податку до бюджету, а відразу встановлено порушення підприємством вимог податкового законодавства та збільшено суму податкового зобов'язання з цього податку лише за даними отриманої декларації, незважаючи на отримання у належному вигляді додатків до такої декларації, які розходились із її показниками.

Аналогічне порушення також встановлено контролюючим органом у п.3.2.2 акту перевірки, відповідно до якого у декларації позивача з податку на додану вартість за листопад 2013 року у рядку 10 задекларовано нульові показники, тоді як за даними бухгалтерського обліку підприємства такий показник становить 693508 грн.

Судова колегія вважає зазначений висновок відповідача також необґрунтованим з вищевикладених підстав.

Згідно з положеннями п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.186.3. ст.186 Податкового кодексу України - місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать, зокрема, консультаційні, інжинірингові, інженерні, юридичні (у тому числі адвокатські), бухгалтерські, аудиторські, актуарні, а також послуги з розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, надання інформації та інших послуг у сфері інформатизації, у тому числі з використанням комп'ютерних систем.

Перевіркою відображених у рядку 7 Декларацій «Послуги, отримані від нерезидентів, місце постачання яких визначено на митній території України» встановлено їх заниження, на суму 828985 грн., що вказує на порушенням позивачем п.185.1 ст.185, п.186.3 ст.186, п.187.8 ст.187, п.190.2 ст.190 Податкового кодексу України, які полягали у безпідставному звільненню від оподаткування податком на додану вартість послуг, отриманих від нерезидентів, місцем постачання яких, є митна територія України.

З матеріалів справи вбачається, що протягом періоду, що перевірявся, ТОВ «Нові бізнес погляди» отримувало послуги від нерезидентів.

Так, на підставі укладеного із PMVE (CYPRUS) Ltd договору від 01.12.2012 року позивачем отримано від вказаного нерезидента консультаційні послуги з управління активами, коучинга та наставництва співробітників, консультування з управління нерухомістю, консультування з управління торговим центром, поради з розвитку бізнесу (т.1 а.с.126-133).

Згідно з укладеною позивачем угодою із компанією SC AGRO PROPERTI MANAGEMENT S.A. (Румунія) від 26.03.2012 року підприємству надані маркетингові послуги з метою вдосконалення маркетингової стратегії компанії та сприяння її розвитку на міжнародному ринку.

Відповідно до контракту від 01.10.2012 року, укладеного ТОВ «Нові бізнес погляди» із компанією Argo Capital Management (Кіпр), позивачем отримано консультаційні інформаційні та маркетингові послуги, які відносяться до девелопменту 2-ї фази ТРЦ «Рив'єра» площею 20 тис. кв.м.

Відповідно до укладеного позивачем договору від 03.05.2012 року із PMVE (Global) (Великобританія) позивачем отримано послуги в галузі нерухомості з метою оптимізації орендної діяльності, запуску і операційного маркетингу, управління різними активами, розташованими в Україні.

Згідно з договором укладеним ТОВ «Нові бізнес погляди» із LTD (Кіпр) від 23.05.2012 року позивачем отримані консультаційні та маркетингові послуги в галузі нерухомості, які відносяться до редевелопменту приміщень минулого магазину «Євразія», загальною площею 3500 кв.м з метою оптимізації проекту та дизайну, будівельних робіт, орендної діяльності, оптимізації фінансових показників проекту для замовника.

Також консультаційні послуги отримані позивачем від компанії SHAKDUDINO HOLDINGS LIMITED (Кіпр) за договором від 30.05.2012 року, у взаємовідносинах з компанією ALPHABET STAND SERVICE позивач перебував у господарських відносинах з приводу надання маркетингових послуг з метою вдосконалення маркетингової стратегії компанії та сприяння її розвитку на міжнародному ринку.

Позивачем також укладено договір від 15.02.2012 року із компанією Georgescu Negrea Advrtising SRL (Румунія) щодо надання послуг, перелічених у додатку, що додається до цього договору (т.4 а.с.5-17), яким в свою чергу передбачено створення графіки, відео монтажу та стендової графіки презентації MIPIM.

Загальна вартість отриманих позивачем послуг за вищезгаданими договорами становить 4144929,38 грн.

Розраховуючи суму збільшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у сумі 828985 грн., відповідачем зроблено висновок щодо необхідності відображення відповідного показника у рядку 7 Декларацій «Послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких визначено на митній території України», однак колегія суддів вважає, що відповідачем не враховано, що відображення відповідних сум податку у рядку 7 декларацій мало б відповідний вплив на формування платником податків показників рядку 12.4. Декларацій «Імпортовані товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які оподатковуються за основною ставкою та нульовою ставкою: послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких знаходиться на митній території».

Разом з тим, виходячи з положень п.86.10. ст.86 Податкового кодексу України - в акті перевірки контролюючим органом мають зазначатися як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника, тоді як відповідачем під час визначення заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у сумі 828985 грн., не враховано їх відповідне завищення, пов'язане із не віднесенням до складу податкового кредиту відповідної суми ПДВ у рядку 12.4 Декларацій, а тому судова колегія вважає, що виявлене порушення позивачем податкового зобов'язання не призвело до заниження платником податку на додану вартість податкових зобов'язань з цього податку.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3. ст.198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.5. ст.198 вказаного Кодексу - платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Податковим органом встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників «Коригування податкових зобов'язань (+чи-)…», у сумі 298582,34 грн., та їх заниження, у сумі 106973 грн. Сумарно зазначені порушення не призвели до заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період, який підлягав перевірці, встановлення його заниження, у сумі 368712 грн., в тому числі завищення, у сумі 324797 грн., та заниження, у сумі 691675 грн. Зокрема, в ході перевірки встановлено, що в порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість включено суму податку, у розмірі 307268,45 грн., на підставі копій податкових накладних, перелік яких наведено у додатку 6 до акта перевірки, а саме позивачем до перевірки не надано податкових накладних по взаємовідносинах із ТОВ «Укрпромбізнес плюс», ТОВ «ТАРГА СЕРВІС», ТОВ «Енжел Кем'юнікейбел», ТОВ «Торговий дім «Антарес», ТОВ «Тріумф-Екран», ТОВ «Аргентум Медіа ТМ», ТОВ «Глобал Автогруп», ТОВ «БФ «Укрбуд», ПП «ТД «Аквалайн», ТОВ «Кепітал Трейд», ТОВ «Перфекта-СК», ТОВ «Опт-Трейдінг», ТОВ «Аскон-Групп», ТОВ «Діссар».

Разом з тим оригінали зазначених податкових накладних надані для огляду до суду, а їх копії залучені до матеріалів справи (т.1 а.с.186-206, т. 2 а.с. 66, 163, 182-184, 189, 223, 231, 236, 240, 247) та у судовому засіданні суду першої інстанції відповідачем не надано належних пояснень щодо того, з яких причин наявні у позивача документи не враховані контролюючим органом під час проведення перевірки.

Судова колегія вважає такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними, оскільки вони є аналогічними діям, які описані вище щодо завищення витрат операційної діяльності.

Крім того висновок контролюючого органу щодо завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, у сумі 17528 грн., внаслідок подвійного віднесення до складу податкового кредиту сум податку на підставі однієї податкової накладної не підтверджено жодними доказами по справі.

Судом першої інстанції неодноразово запропоновано сторонам у справі надати всі наявні у них докази щодо предмету спору, однак докази допущення позивачем зазначеного порушення до суду не надано, а тому судова колегія вважає такий висновок відповідача необґрунтованим, а відповідне збільшення податкових зобов'язань ТОВ «Нові бізнес погляди» - протиправним.

Згідно з ст.160 Податкового кодексу України - будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента;

е) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу;

є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;

ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;

з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів;

и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;

і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї);

ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів;

й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3-160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Податковим органом встановлено, що позивачем занижено суми податку з доходу нерезидентів за період, який підлягав перевірці, на загальну суму 85346 грн.

Порушення полягає у тому, що позивачем протиправно звільнено від оподаткування доходи із джерелом їх походження з України, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України, оскільки до перевірки не надано належним чином оформлених довідок за 2012 рік про підтвердження резиденства контрагентів позивача у країні, з якою укладено угоду про уникнення подвійного оподаткування.

Такими господарськими операціями відповідачем визначено відносини ТОВ «Нові бізнес погляди» із компаніями SC Georgescu Negrea Advrtising SRL (Румунія) щодо надання послуг, перелічених у додатку, що додається до цього договору (т.4 а.с.5-17), яким в свою чергу передбачено створення графіки, відео монтажу та стендової графіки презентації MIPIM, SC AGRO PROPERTI MANAGEMENT S.A. (Румунія) щодо надання маркетингових послуг з метою вдосконалення маркетингової стратегії компанії та сприяння її розвитку на міжнародному ринку; ALPHABET STAND SERVICE з приводу надання маркетингових послуг з метою вдосконалення маркетингової стратегії компанії та сприяння її розвитку на міжнародному ринку.

З огляду на вищевкладені норми права колегія суддів приходить до висновку, що доходи у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента не відносяться до категорії доходів, отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України. За таких умов на позивача чинним законодавством України взагалі не покладено обов'язок утримувати податок з доходів, отриманих вищезгаданими компаніями, та сплачувати його до бюджету підчас відповідної оплати наданих нерезидентами консультаційних послуг, що мало місце в даному випадку, у зв'язку з чим відсутність належним чином оформленої довідки про підтвердження резиденства контрагентів позивача у країні, з якою укладено угоду про уникнення подвійного оподаткування, не є достатньою підставою для збільшення позивачеві відповідного податкового зобов'язання.

Крім того податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем п.160.7. ст. 160 Податкового кодексу України, відповідно до якої резиденти, які здійснюють виплати нерезидентам за виробництво та/або розповсюдження реклами, під час такої виплати сплачують податок за ставкою 20 відсотків суми таких виплат за власний рахунок. Водночас, як встановлено вище, наведені господарські операції між позивачем та компаніями-нерезидентами виникли не з приводу виробництва та/або розповсюдження реклами, а з приводу надання консультаційних послуг, у зв'язку з чим розрахунок контролюючим органом податкових зобов'язань ТОВ «Нові бізнес погляди» за вказаними господарськими операціями за ставкою 20 відсотків прямо суперечить положеннями податкового законодавства у сфері оподаткування доходів нерезидентів, а тому судова колегія вважає необґрунтованим висновок контролюючого органу про заниження ТОВ «Нові бізнес погляди» податку з доходів нерезидентів, у сумі 85346 грн.

Відповідно до п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України - особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зокрема, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з ст.177 Податкового кодексу України - доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1статті 167 цього Кодексу. Фізичні особи - підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Поряд з цим, згідно з положеннями п.177.6. ст. 176 Податкового кодексу України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Відповідно до приписів п. 177.8. ст.177 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14цього Кодексу.

Також актом перевірки визначено порушення ТОВ «Нові бізнес погляди» п.177.8 ст.177 Податкового кодексу України, а саме, позивачем не утримано податок на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 доходу від операцій, здійснених у межах обраних ним видів діяльності, тоді як останній перебував у трудових відносинах із позивачем. Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем п. 7.1. ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого нараховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20564,49 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Нові бізнес погляди» та ФОП ОСОБА_2 виникли господарські відносини у сфері надання консультаційних послуг на підставі укладених цивільно-правових договорів, факт надання яких засвідчується відповідними актами приймання-передачі послуг (т. 2 а.с. 72-116).

Відповідно до наказу ТОВ «Нові бізнес погляди» від 01.03.2012 року вказану особу прийнято на роботу на посаду юрисконсульта підприємства (т.5 а.с. 85) та звільнено із зазначеної посади відповідно до наказу підприємства від 31.07.2012 року (т.5 а.с.84). Під час знаходження у трудових відносин із ТОВ «Нові бізнес погляди» даній особі нараховано та виплачено заробітну плату, а також сплачено до бюджету відповідний податок з доходів фізичних осіб, що підтверджується наявними у матеріалах справи податковими розрахунками та розрахунково-платіжними відомостями (т. 4 а.с. 18-41).

Колегія суддів вважає, що чинним законодавством не встановлено обмежень щодо можливості самозайнятих осіб одночасно із здійсненням власної господарської діяльності перебувати у трудових відносинах із іншими суб'єктами господарювання. При цьому надання самозайнятою особою послуг суб'єкту господарювання, з яким вона одночасно перебуває у трудових відносинах, не свідчить, що послуги, які надаються нею на підставі укладених договорів набувають характеру трудових відносин. За виконання ФОП ОСОБА_2 трудових обов'язків позивачем сплачено заробітну плату, з якої відповідно до положень чинного законодавства позивачем як податковим агентом забезпечено нарахування та сплату податку на доходи фізичних осіб, а також єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В свою чергу, доходи, отримані зазначеною фізичною особою як суб'єктом господарювання на підставі укладених з ТОВ «Нові бізнес погляди» договорів, оподатковано ним самостійно, шляхом подання відповідної податкової звітності за місцем своєї податкової адреси, що підтверджено відповідачем безпосередньо в акті перевірки.

Таким чином, вищевказана фізична особа-підприємець перебувала у відносинах з позивачем одночасно у двох різних правових статусах - найманого працівника та суб'єкта господарювання, з яким позивач перебував у цивільно-правових відносинах, які не є взаємопов'язаними та не підлягають ототожненню. Беручи до уваги наведені вище особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, судова колегія не вбачає правових підстав для нарахування та сплати позивачем як податковим агентом податку на доходи з фізичних осіб та єдиного внеску, які відповідно до положень чинного законодавства підлягають сплаті до бюджету за господарськими операціями з надання консультаційних послуг, що мали місце між позивачем та ФОП ОСОБА_2 як самозайнятою особою.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2015 року.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Вступна та резолютивна частини)

23 червня 2015 року м.Одеса Справа №815/6013/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий І інстанції: Корой С.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря - Іленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові бізнес погляди" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло