Справа № 803/1190/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/1190/15-a

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Луцьк

Справа № 803/1190/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 16 лютого 2015 року проведена фактична перевірка щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій виробництва та обігу підакцизних товарів, за результатом якої складений акт від 16 лютого 2015 року №0015/14/29/22/37821544.

У вказаному акті встановлено порушення обліку нафтопродуктів загальною вартістю 3 430,00 грн, з врахуванням похибки в розмірі 0,25 % встановлених градуювальними таблицями на резервуари в яких зберігалися нафтопродукти.

Крім того, встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 18 941,94 грн, оскільки вибірковою перевіркою встановлено факт здійснення через РРО операції «службова видача» без внесення відповідних відомостей у КОРО.

Підприємство з цими висновками не погоджується з тих підстав, що всі операції зі службової видачі з РРО готівкових коштів були відображені у фіскальних звітних чеках, які в той же день вклеєні у КОРО з внесенням відповідного запису.

Стосовно порушення обліку нафтопродуктів зазначає, що відповідач не врахував похибку 0,5% під час вимірювання маси нафтопродуктів, яка встановлена у пункті Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, а застосував похибку лише у 0,25 %, яка встановлена у градуювальних таблицях на резервуари, в яких зберігалися нафтопродукти.

Крім того, за твердженням позивача, вимірювання об’єму нафтопродуктів здійснювалося лише один раз, а не двічі, що суперечить пункту 4.3.2.7 Інструкції №281/171/578/155.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, однак у клопотанні від 01 липня 2015 року просить суд слухати справу за його відсутності. Крім того, на вимогу суду, надав градуювальні таблиці на сталеві резервуари, в яких зберігалися нафтопродукти.

Відповідач у письмових запереченнях від 16 червня 2015 року №2652/9/28-10-10-1-22 (а.с.42-47) заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що підприємство не могло інкасувати та облікувати готівку в момент друку Z-звіту, оскільки в цей час не працюють служби інкасації. З наведених мотивів та підстав вважають, що позивач оприбуткував готівку з попередньої зміни на наступну зміну без роздрукування Z-звіту.

Стосовно порушень в обліку товарних запасів (нафтопродуктів) пояснили, що фактичні залишки нафтопродуктів були заміряні під час проведення фактичної перевірки і вони не збігалися з даними електронних показників обліково-касового обладнання позивача.

У клопотанні від 18 червня 2015 року представник відповідача просить суд проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.60-61).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 01 липня 2015 року судовий розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 16 лютого 2015 року проведена фактична перевірка щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій виробництва та обігу підакцизних товарів на АЗС, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» та розташована у м. Миколаєві по вул. Одеське шосе, 116. За результатом перевірки складений акт від 16 лютого 2015 року №0015/14/29/22/37821544 (а.с.10-13).

У вказаному акті встановлено порушення обліку нафтопродуктів загальною вартістю 3 430,00 грн, з врахуванням похибки в розмірі 0,25 % встановлених градуювальними таблицями на резервуари в яких зберігалися нафтопродукти.

Крім того, встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 18 941,94 грн, оскільки вибірковою перевіркою встановлено факт здійснення через РРО операції «службова видача» без внесення відповідних відомостей у КОРО.

Фактично, як слідує з висновків акту перевірки (а.с.12), таблиці виявлених фактів не оприбуткування готівки (а.с.14), а також письмових заперечень (а.с.45) висновок контролюючого органу про неналежне оприбуткування готівки ТзОВ «Вог Рітейл» ґрунтується на тому, що 14 січня, 20 січня, 31 січня та 08 лютого 2015 року підприємство проводило через реєстратор розрахункових операцій (далі – РРО) операцію «службова видача» у першій половині робочого дня (з 9 по 10 години), в той час як фіскальні звітні чеки друкувалися в кінці доби (о 23 год 50 хв). Саме у зв’язку з такою значною різницею між часом здійснення операції «службова видача» та друком фіскального звітного чеку, контролюючий орган прийшов до висновку про порушення порядку оприбуткування готівки. У письмових запереченнях управління наводить припущення, що підприємство зранку оприбутковує готівку минулої зміни.

Однак суд не погоджується з таким висновком відповідача та вважає, що позивач не допустив порушень з оприбуткування готівки, з наступних підстав.

Визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень Національного банку України (пункт 6 статті 33 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України»).

Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі – Положення №637).

Згідно з абзацом третім пункту 2.6 Положення № 637, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

Відповідно до статті 2 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95-ВР), пункту 1.2 Положення № 637 книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: 1) фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги); 2) відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 11 грудня 2012 року (номер в ЄДРСР 28332537).

У розглядуваному випадку, як встановлено судом та підтверджується витягом з книги обліку розрахункових операцій (при цьому, як копіями наданими на вимогу суду позивачем, так і копіями, які надані податковим органом) 14 січня, 20 січня, 31 січня та 08 лютого 2015 року ТзОВ «Вог Рітейл» оприбуткувало готівку належним чином, тобто підклеїло відповідний Z-звіт та внесло відповідний запис до розділу 2 КОРО «Облік руху готівки та сум розрахунків». При цьому, суми операцій «службова видача», які зазначені податковим органом в акті перевірки та які вважалися неприбуткованими, відображені позивачем як у Z-звітах, так і в КОРО (а.с.14, 27-36, 51-59).

Той факт, що операція «службова видача» здійснювалась підприємством у першій половині доби (з 9 по 10 год), а фіскальний звіти друкувалися в кінці доби (о 23 год 50 хв) не свідчить про неналежне оприбуткування готівки підприємством, оскільки у пункті 2.6 Положення №637 чітко визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Тобто, визначальним для правильного оприбуткування готівки є друк Z-звіту та внесення відповідного запису в КОРО в будь-який момент протягом дня, в якому одержані готівкові кошти, але не пізніше 24 години. В даному випадку вказані положення законодавства ТзОВ «Вог Рітейл» були дотримані, тому підстав вважати, що позивач неоприбуткував готівку у загальному розмірі 18 941,94 грн відсутні.

Статтею 6 Закону №265/95-ВР визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Порядок обліку нафтопродуктів встановлений в Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 (далі – Інструкція №281/171/578/155).

Відповідно до пункту 4.3.1 Інструкції №281/171/578/155, об'єм та маса нафти і нафтопродуктів визначаються у стаціонарних резервуарах, залізничних цистернах, танках суден, мірах повної місткості та технологічних трубопроводах, градуйованих відповідно до вимог чинних нормативних документів Держспоживстандарту України, та/або за допомогою об'ємних та масових лічильників.

Пункт 4.3.2 Інструкції регулює здійснення вимірювань об’єму нафтопродуктів у стаціонарних резервуарах, тобто поширюється на АЗС.

У пункті 4.3.2.4 Інструкції, передбачено, що програми для розрахунку градуювальних таблиць горизонтальних і вертикальних резервуарів на електронно-обчислювальних машинах під час градуювання резервуарів об'ємним та/або геометричним методами підлягають атестуванню в порядку, установленому ДСТУ 4218 і ДСТУ 4147 відповідно.

Градуювальні таблиці на резервуари, що перебувають в експлуатації, затверджує керівник територіального органу Держспоживстандарту України або керівник повірочної лабораторії, уповноваженої на здійснення повірки резервуарів.

З наведених норм Інструкції можливо дійти висновку, що при визначенні об’єму нафтопродуктів, які зберігаються в стаціонарних резервуарах, застосовується похибка, яка наведена у градуювальній таблиці до резервуару.

Положення пункту 4.2.2.2 Інструкції, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані до спірної ситуації, оскільки в ньому встановлена похибка під час вимірювання маси, а не об’єму нафтопродуктів. Маса нафтопродуктів є іншим показником, який розраховується шляхом множення об’єму на густину.

В розглядуваному випадку, як встановлено судом та не заперечувалося представником позивача у судовому засіданні 16 червня 2015 року, для зберігання нафтопродуктів на АЗС ТзОВ «Вог Рітейл» застосовує стаціонарні резервуари, які повірені та на які встановлені градуювальні таблиці ДП «Миколаївстандартметрологія». Похибка у цих таблицях встановлена на рівні 0,25% (а.с.63-103).

В ході перевірки була складена відомість про результати перевірки фактичних залишків запасів товарно-матеріальних цінностей, в якому встановлений надлишок «Дизельного палива+» об’ємом 56,64 літра вартістю 1 103,91 грн, та нестачу «Дизельного палива» об’ємом 33,05 літра вартістю 611,09 грн (а.с.15).

У запереченнях до цієї відомості начальником АЗС було зазначено, що при проведенні розрахунку не було застосовано похибку 0,8%, яка передбачена у пункті 4.2.2.2 Інструкції, природні втрати, а також густину та температуру.

Однак суд не приймає вказані заперечення та вважає їх безпідставними, оскільки, як вже зазначалося судом, положення пункту 4.2.2.2 Інструкції застосовуються при обчисленні маси, а не об’єму нафтопродуктів. Посилання на природні втрати також є безпідставними, оскільки вони вже закладені у градуювальні таблиці та власне спричиняють похибку. Густина нафтопродуктів не визначається при розрахунку об’єму, тому посилання на неї також є помилковим.

Стосовно зміни температурного режиму зберігання нафтопродуктів, на які посилається позивач, суд зазначає, що похибка у цьому випадку також закладена у градуювальні таблиці. Крім того, при однаковій температурі та однаковому обліку є нелогічним виникнення одночасно недостачі та надлишку, адже загальновідомо, що при підвищенні температури рідина розширюється, тобто збільшується її об’єм і виникає надлишок, а у разі пониження – навпаки. Тобто, неможливо, щоб за однакової зміни температури об’єм нафтопродукту «Дизельне паливо+» збільшився і виник надлишок, а «Дизельного палива» зменшився і виникла недостача.

Також суд не бере до уваги твердження позивача, що вимірювання об’єму нафтопродуктів здійснювалося лише один раз, а не двічі, що суперечить пункту 4.3.2.7 Інструкції №281/171/578/155, оскільки на підтвердження цих обставин підприємством не надано жодних належних та допустимих доказів. Заперечення, які наведені у відомості про результату перевірки фактичних залишків запасів не містять посилання на проведення перевіряючими заміру лише один раз.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що податковим органом належними та допустимими доказами доведений факт неналежного обліку ТзОВ «Вог Рітейл» нафтопродуктів загальною вартістю 1 715,00 грн.

Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР, до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Загальний розмір позовних вимог майнового характеру у цій справі становив 98 139,70 грн, а тому ставка судового збору за подання даного позову є 1 962,79 грн, з якої позивач сплатив 10%, тобто 196,62 грн, що слідує з платіжного доручення від 28 травня 2015 року №1688 (а.с.2).

З загального розміру позовних вимог суд задовольняє 94 709,70 грн, тобто 96,5 %, а у решті позовних вимог відмовляє (3,5%). Отже, різницю між сплаченим судом збором (10%, або 196,62 грн) та розміром збору з позовних вимог за якими суд відмовляє у позові (3,5% або 68,70 грн) становить 127,92 грн (6,5 %) які необхідно стягнути на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись частиною четвертою статті 122, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович