Справа № 482/885/15-а
Суддя: Гажа О. П.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/885/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 червня 2015 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажа О.П.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління ДАІ ГУМВС України в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ПС1 №957720 від 18.05.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом до відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що, 18.05.2015 р. посадовою особою відповідача, на нього було складено адміністративний протокол про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у звязку з порушенням пункту 16.3 Правил дорожнього руху України, що нібито допущене ним в цей же день при керуванні автомобілем «Газ 53», державний реєстраційний номер А НОМЕР_1, а саме, що він нібито 18.05.2015 року, о 15 годині 40 хвилин, в м. Миколаєві, керуючи зазначеним в протоколі автомобілем, по проспекту Жовтневому, та на перехресті з вулицею Космонавтів, не зупинився у края перехрестя проїзних частин та проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Зазначив, що в цей же день, 18.05.2015 року, постановою посадової особою відповідача, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУПАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову незаконною, а тому просить скасувати її, мотивуючи тим, що він не порушував ПДР, а навпаки, діяв у відповідності з ними, та тому, що працівниками ДАІ не надані докази скоєння ним інкрімінуємого правопорушення.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився, але надав до суду письмову заяву про підтримання своїх позовних вимог, просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання представника не надіслав. Про причини неявки суду не повідомив. Письмову заяву про розгляд справи без його участі не надавав.

Неявка представника відповідача до суду визнана без поважних причин.

Справа розглянута у відсутність сторін, відповідно до вимог ст.128 КАС України, приймаючи до уваги наявність у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2015 р. о 15.40 год. працівником міліції - інспектором САТі ВДАІ ст. лейтенантом міліції ОСОБА_3, складено протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за порушення пункту 16.3 Правил дорожнього руху України, що виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем « Газ 53», державний реєстраційний номер А НОМЕР_1, рухаючись по пр. Жовтневому та на перехресті з вулицею Космонавтів, не зупинився біля краю перехрестя проїзних частин та проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.

В цей же день цією ж посадовою особою винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи, позивач діяв у відповідності до пункту 16.8 Правил дорожнього руху, згідно якого водій, що виїхав на перехрестя згідно сигналу світлофору, дозволяючому рух, повинен виїхати в наміченому напрямку, незалежно від сигналу світлофору на виїзді.

Разом з тим, працівники ДАІ інкриминують позивачу порушення п.16.3 ПДР України, відповідно до якого позивач повинен був зупинити свій транспортний засіб перед перехрещенням проїзних частин, хоча, відповідно до зазначеного пункту Правил , позивач повинен був би вчинити таку дію у разі відсутності світлофора перед перехрестям, при тому, що згідно складеного працівником ДАІ протоколу і винесеної, згідно нього, постанови, світлофор був присутнім на даній ділянці дороги.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до п.8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач в своїй позовній заяві пояснив, що проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофору, зазначивши, що він розпочав рух через перехрестя на зелене світло світлофору та зупинився на перехресті для того, щоб пропустити зустрічний транспорт, поскільки мав здійснити маневр поворот ліворуч,і, відповідно до п.16.8 ПДР України, мав закінчити маневр та проїхати перехрестя.

Суд зазначає, що одні лише обвинувачення, що викладені в протоколі та оскаржуваній постанові, складених у відношенні позивача, не доводить вчинення ним порушення вимог п. 16.3 ПДР України.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що позивач з самого початку заперечував свою провину у скоєні цього правопорушення, про що зазначив в своїх поясненнях до протоколу.

Твердження позивача, що він не порушував правил дорожнього руху, представником відповідача в судовому засіданні не спростовані і ніяких доказів на їх заперечення суду не надано.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що працівником ДАІ, в порушення ст.256 КУпАП, при виявлені цього правопорушення, не було здійснено всіх необхідних заходів передбачених законом по збиранню належних доказів вини позивача, які б підтверджували порушення нею вимог ПДР України.

Аналізуючи та оцінуючи в судовому засіданні обставини, що викладені в позові, порівнюючи їх з обставинами, що викладені в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова винесена без всебічного, обєктивного зясування всіх обставин справи, без надання цим обставинам належної правової оцінки, без зясування вини позивача та її доведеності, без дотримання вимог ст. 283 КУпАП, в порушення вимог ст.268 КУпАП, без надання позивачу можливості скористатись послугами захисника, в той же день і відразу ж після складання протоколу, а тому ця постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути законною(ст.245 КУпАП).

Позивач у своєму позові обґрунтував свої дії, як водія автомобіля і його аргументи та доводи не спростовані відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що письмові доводи позивача відповідають фактичним обставинам справи, так як суд, керуючись засадами судочинства, всі сумніви щодо доведеності вини позивача відносить на його користь.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Обовязок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на субєкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченої.

З матеріалів справи вбачається, що вини позивача у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведено і, в судовому засіданні відповідачем, як субєктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України, не надано доказів правомірності свого рішення в заперечення позовних вимог.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного у відношенні позивача про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, не вказано, що для фіксації вчиненого ним, як водієм ТЗ, порушення ПДР України, працівником ДПС ДАІ застосовувались технічні прилади(засоби) фото-кінозйомки, відеозапису, які допущені чинним законодавством для використання при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тому, посилання в протоколі на диск відеозапису, як на доказ вчинення позивачем правопорушення, не може бути прийнятий судом, як належний і допустимий доказ вчинення ним зазначеного в цьому протоколі правопорушення.

Крім того, цей відеозапис не надався субєктом владних повноважень для дослідження і не досліджувався в судовому засіданні.

Тому, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, в тому числі і той факт, що позивач не визнав своєї вини у скоєні цього правопорушення, суд приходить до висновку, що докази вини позивача в порушенні ним п. 16.3» ПДР України, відсутні.

За таких, вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що постанова, якою позивача було визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 гривень, являється незаконною та такою, що винесена в порушення вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП.

Виходячи з вимог і приписів ст.ст.105ч.3-4, 162 КАС України, суд приходить до висновку, що вищевказана постанова через її незаконність підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 94 КАСУ, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 73,08 грн. на оплату судового збору за подачу позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69-71, 86, 158 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління ОСОБА_4 України в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ПС1 №957720 від 18.05.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 18 травня 2015 року за № ПС1 № 957720, винесену інспектором САТі ВДАІ ст. лейтенантом міліції ОСОБА_3, щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч. 2 КУпАП та про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Стягнути з Управління ОСОБА_4 України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 73,08 грн. судового збору.

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: