Справа № 360/786/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/786/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області ( далі - відповідач ) про:

- визнання неправомірною відмови відповідача включити до заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати;

- зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 24.10.2013 р., включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 7115,75 грн. та індексацію заробітної плати в сумі 11927,63грн.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку УПФУ в Бородянському районі Київської області та отримує пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу», з 24.10.2013 р.

Позивач двічі зверталась до відповідача із заявами про включення до складу її заробітної плати, з розміру якої здійснюється обчислення пенсії, сум всіх доходів, на які нараховувались та сплачувались страхові внески.

Відповідач своїми листами від 31.03.2015 р. № 265 та від 03.04.2015 р. № 287 повідомив позивача про відмову в задоволенні її вимог.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачу протягом її трудової діяльності виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, на які нараховувались та сплачувались страхові внески, що підтверджується належними доказами, а також з того, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню з 24.10.2013 р.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позивач має право на зарахування до суми заробітку при обчисленні пенсії матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також щодо задоволення позовних вимог з 24.10.2013 р., з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 3723-XII ), «Про оплату праці» ( далі - Закон № 108/95-ВР ), «Про пенсійне забезпечення» ( далі - Закон № 1788-XII ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-IV ), Постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 р. № 5-1 ( далі - Постанова № 5-1 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст. 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою № 5-1 затверджено форму довідки про складові заробітної плати ( за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією ), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток ( дохід ) застрахованої особи для її обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України в рішенні від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, яке у відповідності з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки страхові внески були нараховані на суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, отримані позивачем за місцем роботи, що підтверджується відповідною довідкою, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування відповідачем сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивача, що вказує на неправомірність відмови УПФУ здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням таких сум.

При цьому, апелянт, діючи всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних доказів та не навів обґрунтованих доводів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції в частині визнання права позивача на перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині про визнання неправомірною відмови відповідача включити до заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати та зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням зазначених виплат.

Крім того, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції також визнав протиправними дії відповідача щодо відмови включити до заробітної плати позивача, з якої обчислена її пенсії, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та зобов'язав відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, зокрема з урахуванням зазначеної допомоги.

Разом з тим, у своєму адміністративному позові ОСОБА_2 такі вимоги не заявляла, з матеріалів справи взагалі не вбачається, що вона отримувала допомогу для вирішення соціально-побутових питань, як і не вбачається, щоб при зверненні до УПФУ 18.12.2014 р. та 02.04.2015 р. в досудовому порядку позивач просила врахувати суми саме такої допомоги при обчисленні її заробітку для нарахування пенсії.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні жодні правові підстави для визнання права позивача на перерахунок її пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а отже, суд першої інстанції безпідставно та в порушення вимог ч. 2 ст. 11 КАС України вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправними дії відповідача щодо неврахування сум такої допомоги у заробіток позивача та зобов'язав його здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням таких виплат.

Крім того, колегія суддів встановила й те, що судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені з 24.10.2013 р., однак, позивач звернулась до суду лише 07.04.2015 р., питання про поновлення строку позовної давності перед судом не ставила, у справі відсутні жодні докази того, що судом вирішувалось таке питання.

При цьому, апеляційний суд надав позивачу можливість подати докази поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду, однак, позивач таких доказів не надала, а виписка з її медичної картки, в якій зазначено про амбулаторне лікування ОСОБА_2, не може вважатися обставиною, яка унеможливила б її звернення до суду вчасно.

Водночас, ст.ст. 99 і 100 КАС України регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду та можливість його поновлення виключно за наявності поважних причин, а тому позовні вимоги за період з 24.10.2013 р. по 07.10.2014 р. підлягають залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо не включення до заробітку позивача при обчисленні пенсії матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і зобов'язання його здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням сум такої допомоги та в частині визначення періоду задоволення позовних вимог з 24.10.2013 р.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції, діючи у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 195 КАС України, вважає необхідним вийти за межі апеляційної скарги, скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області задовольнити частково, постанову Бородянського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року - скасувати в частині про визнання неправомірною відмови відповідача включити до заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахування такої допомоги, а також в частині визначення період, за який позовні вимоги підлягають задоволенню, з 24.10.2013 р., та ухвалити нове рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 204, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року в частині задоволення позовних вимог за період з 24.10.2013 р. по 07.10.2014 р. включно та в частині про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області щодо відмови включити до заробітної плати, з якої обчислена пенсія ОСОБА_2, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2, включивши у розрахунок заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 24.10.2013 р. по 07.10.2014 р. включно - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Бородянського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.