Справа № 815/16184/2012
Суддя: Пономаренко Л. Е.
Дата ухвалення: 2013-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.02.2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2013 року. м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пономаренко Л.Е.,

при секретарі Хричовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі про визнання дій відповідача протиправними та скасування вимоги про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду зі скаргою на неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі, з урахуванням уточнених вимог просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі протиправними, скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі №Ф-178У від 03.05.2012 як незаконно подану до ДВС про стягнення боргу 1738 грн.80 коп.

Враховуючи, що звернення ОСОБА_1 підписано як скарга, однак оформлено як адміністративний позов з зазначенням позивача та відповідача, в судовому засіданні ОСОБА_1 уточнила, що мала на увазі саме звернення з адміністративним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є пенсіонером та субєктом підприємницької діяльності. 03.05.2012 відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу №Ф178У про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі страхових внесків в розмірі 1738, 80 грн.

На підставі зазначеної вимоги 12.07.2012 відділом державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження.

Вважає, що як пенсіонер вона звільнена від сплати страхового внеску, тому вимоги відповідача є неправомірними.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 2004 року є пенсіонеркою, стягнення суми недоїмки негативно впливає на матеріальний рівень її життя. Зазначила, що відповідно до п.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», тому платником єдиного внеску вона може бути лише за умови добровільної участі, а такий договір вона не укладала.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення та пояснив, що заборгованість у позивача виникла на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розумінні норм якого ОСОБА_1 є застрахованою особою та з 17 липня 2010 (у звязку із внесенням змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») зобовязана сплачувати страховий внесок в розмірі, визначеному платником самостійно. В обґрунтування своїх заперечень до суду надано копію поданого ОСОБА_1 звіту за 2010 р., в якому платником визначено суми страхових внесків за Ш та ІV квартали 2010р. в сумі 1738,80 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку з 31.05.1996 року. В 2002 році ОСОБА_1 набула статусу пенсіонера за віком, з того часу отримує пенсію.

На підставі вимоги управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітопольському районі №Ф-178У від 03.05.2012 ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті страхових внесків за 3-4 квартали 2010 року на загальну суму 1738,80 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Згідно п. 3 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особами, які підлягають загальнообов'язковому пенсійному страхуванню, є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Суд не приймає посилання позивача, що з дня її виходу на пенсію вона припинила участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, так як відповідно до п.3 ст. 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особа, яка припинила участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, може поновити свою участь у цьому виді страхування з набуттям нею статусу, згідно з яким вона підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до цього Закону або шляхом укладення в установленому цим Законом порядку договору про добровільну участь.

Виходячи зі змісту вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була поновлена в участі у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування у звязку з набуттям нею статусу субєкта підприємницької діяльності.

17.07.2010 набрав чинності Закон України Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким було встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески".

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати мінімальний страховий внесок становив: липень-вересень 2010 294,82 грн. щомісячно, жовтень листопад 2010 301,12 грн. щомісячно, грудень 2010 306,10 грн.

В матеріалах справи міститься копія її звіту, поданого до УПФУ за 2010 рік, згідно якого ОСОБА_1 самостійно визначено розмір внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі, що відповідає мінімальному. Загальна сума внесків за 2010 рік складає 1846,8 грн, фактично сплачено 108 грн.

Разом з тим, з 01.01.2011р. набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до абз.5 п.7 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Оскільки заборгованість зі сплати страхових внесків виникла у ФОП ОСОБА_1 за 2010р., тобто до набрання 01.01.2011р. чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», дії Пенсійного фонду щодо пред'явлення вимоги про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є правомірними.

Суд також зазначає, що з урахуванням змін, внесених Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України, пенсіонери - приватні підприємці, що сплачують єдиний податок, більше не є платниками єдиного внеску, в частині сплати цього внеску за себе у зв'язку з тим, що тепер вони не належать до числа застрахованих осіб (в обов'язковому порядку). Зміни, внесені цим законом, набули чинності 06.08.2011 року.

На підставі системного аналізу, виходячи із правого змісту зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку, що позивач, як приватний підприємець, що є пенсіонером за віком, який зареєстрований платником єдиного податку, не зобов'язаний сплачувати такий внесок з серпня 2011 року, а тому дії відповідача щодо предявлення вимоги про сплату внесків за 2010 рік, нараховані позивачем самостійно та визначені в його звіті, є правомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159, 160, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі протиправними та скасування вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі №Ф-178У від 03.05.2012 як незаконно подану до ДВС про стягнення боргу 1738 грн.80 коп. залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

СУДДЯ: Л.Е.Пономаренко