Справа № 805/1567/15-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 р. Справа № 805/1567/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чекменьова Г.А., суддів Грищенко Є.І., Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування матеріального збитку в сумі 449 329,48 грн. та морального збитку в сумі 77 000,00 грн.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування матеріального збитку в сумі 449 329,48 грн. та морального збитку в сумі 77 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що співробітники Міністерства доходів та зборів України організували роботу фільтру пункту пропуску поза зоною митного оформлення до прикордонного контролю, 05.12.2013 року незаконно затримали, а потім заволоділи автомобілем «Renault Megane», грошовими засобами, вживаною технікою, меблями, товарами, продуктами харчування, що знаходились у транспортному засобі.

Зокрема, позивач зазначив, що старший зміни державний інспектор ВМО №3 м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_2 05.12.13 року приблизно о 06:00 годині, провівши огляд автомобіля «Renault Megane» і не отримавши хабара, зник в невідомому напрямку, відібравши контрольний талон серії ААЧ номер 438283. 06.12.2013 р., оформивши МД-2 ЕЕ №700150000/2013/1844, позивач звернувся до єдиного вікна митного оформлення, де його відправили для оформлення до старшого інспектора Падяк І.Ю, який, ознайомившись з документами, що були надані йому в єдине митне вікно 06.12.13 року о 16:00 годині, оформлювати автомобіль відмовився. При складанні протоколу №3362/20908/13 інспектор Падяк І.Ю. вилучив документи та заніс до протоколу неправдиві дані. Склавши протокол №3362/20908/13 від 06.12.2013 року, інспектор Падяк І.Ю. та начальник зміни ОСОБА_3 відмовились видати копію протоколу. Начальник м/п «Краковець» ОСОБА_4 начальник зміни ОСОБА_3 видати будь-які документи відмовилися. Намагались заморозити, змусили проживати у міжнародному автомобільному пункті пропуску через державний кордон України «Корчова-Краковець» з 05.12.2013 року по 08.12.2013 року на відкритому повітрі в зимовий період часу. Вважає, що екс-міністр доходів і зборів України - ОСОБА_5, голова Державної фіскальної служби України - ОСОБА_6 з грудня 2013 року і до теперішнього часу займаються приховуванням фактів корупції, приховування фактів організації фільтру пункту пропуску розкрадання майна. При цьому керівництвом Державної фіскальної служби України ніяких дій не приймається для усунення зловживання.

Зі змісту позовної заяви з урахуванням стилю її викладення вбачається, що позивач просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо розгляду та реагування на його звернення, відшкодувати матеріальні збитки в сумі 449 329,48 грн. та моральний шкоду в сумі 77 000,00 грн. нанесені бездіяльністю Державної фіскальної служби України (Міністерством доходів і зборів України).

Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглянути справи за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач представника до судового засідання не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлені наступні обставини.

Постановою КМ України від 21 травня 2014 р. № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 04.02.2014р. ОСОБА_1, 19.05.1965р. народження, громадянина України, непрацюючого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 100% вартості товарів, що були предметом порушення митних правил, а саме - 114636,54 грн. та конфіскації предметів порушення митних правил, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил № 3362/20908/13 від 06.12.2013р., а саме: автомобіль марки «Renault Megane», 2009 року випуску, р.н. ВВ 117А, вартістю 114636,54 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Згідно із зазначеною постановою ОСОБА_1 06.12.2013р. о 4 год. прямуючи з Німеччини в Україну через митний пост «Краковець» Львівської митниці автомобілем марки «Renault Megane», р.н. ВВ 117А, обрав для слідування смугу руху «червоний коридор» з метою ввезення транспортного засобу в режимі імпорт. При в'їзді в Україну для проходження митного контролю на фільтрі пункту пропуску гр. ОСОБА_1 подав наступні документи: копію технічного паспорту № DR 245289, рахунок фактуру № 704, на суму 4 500 євро, копію закордонного паспорта № ЕР 909083, на яких було проставлено штамп ПМК № 261 і поміщено під митний контроль. Оскільки, гр. ОСОБА_1 не було оформлено грошової застави, так як транспортний засіб р.н. ВВ 117А є знятим з обліку, даний транспортний засіб був переведений в статус затриманих для оформлення попередньої декларації.

Будучи незгодним з діями працівників митної служби позивач неодноразово звертався до Міністерства доходів і зборів України, де викладав доводи про порушення його прав при проходженні митного оформлення автомобілем марки «Renault Megane», р.н. ВВ 117А.

З огляду на наведене суд зазначає, що питання щодо обґрунтованості та дотримання встановленого законом порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відносяться до підсудності адміністративного суду згідно з прямою нормою п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Водночас, в якості підстав заявленого позову позивачем зазначено порушення порядку розгляду його звернень з боку відповідача, що є предметом розгляду адміністративним судом, оскільки за приписами ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За таких умов, враховуючи, що позивач повязує заподіяння йому майнової та моральної шкоди з неправомірною бездіяльністю відповідача при розгляді його звернень, суд розглянув справу за суттю заявлених позовних вимог.

З урахуванням встановлених у справі обставин, вирішивши питання, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, позивачем вказано, що, оскаржуючи незаконні дії співробітників м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, він звернувся на особистому прийомі 24.12.2013 року до начальника Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_7, який, на думку позивача, усунувся від виконання своїх обовязків та не захотів нести відповідальність за роботу Львівської митниці.

31.12.2013 року позивач звернувся до Міністра доходів і зборів України ОСОБА_5 за фактом вимагання та корупції з боку співробітників Міністерства доходів та зборів України, які затримали позивача 05.12.13 року на фільтрі пункту пропуску «Краковець» та відмови оформлювати ТЗ марки «Renault Megane» реєстраційний номер ВВ 117А, що призвело до незаконного, на думку позивача, затримання і складання протоколу про порушення митних правил 3362/20908/13 від 06.12.2013 року.

Позивачем була отримана відповідь 15.02.2014 року за підписом Заступника Міністра доходів і зборів України - ОСОБА_8

23.02.2014 року позивачем направлена скарга до Міністерства доходів та зборів України щодо дій співробітників м/п "Краковець". На дану скаргу з Міністерства доходів та зборів України 28.03.2014 року отримана відповідь від Першого заступника Міністра - ОСОБА_6

З наведених підстав колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Стаття 5 вказаного Закону передбачає, що звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.

Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, з урахуванням наведених у позові відомостей суд не вбачає порушення відповідачем порядку та строків розгляду звернень позивача. Зі свого боку позивач також не наводить порушень Закону України «Про звернення громадян» стосовно порядку розгляду його звернень, обґрунтовуючи позовні вимоги суттю та змістом відповідей, отриманих на свої звернення.

Тобто, ОСОБА_1 не погоджується з доводами посадових осіб відповідача про те, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності працівниками митного органу не були порушені норми закону.

Стосовно таких доводів колегія судів зауважує, що постановою апеляційного суду Львівської області від 04.04.2014 р. по справі № 461/828/14-п встановлено, що ОСОБА_1 05.12.2013р. о 4 год. прямуючи з Німеччини в Україну через митний пост «Краковець» Львівської митниці автомобілем марки «Renault Megane» р.н. ВВ П7А, обрав для слідування смугу руху «червоний коридор» з метою ввезення транспортного засобу в режимі імпорт. При в'їзді в Україну для проходження митного контролю на фільтрі пункту пропуску гр. ОСОБА_1 подав наступні документи: копію технічного паспорту № DR 245289, рахунок фактуру № 704, на суму 4 500 євро, копію закордонного паспорта № ЕР 909083, на яках було проставлено штамп ПМК № 261 і поміщено під митний контроль. Оскільки, гр. ОСОБА_1 не було оформлено грошової застави, так як транспортний засіб р.н. ВВ 117А є знятим з обліку, даний транспортний засіб був переведений в статус затриманих для оформлення попередньої декларації.

Після цього, 06.12.2013р. близько 18 год. ОСОБА_1 до митного оформлення в єдине вікно подав як підставу для переміщення транспортного засобу в режимі імпорт наступні документи, а саме: рахунок-фактуру (без номера) від 28.11.2013р. на суму 2800 євро, оригінал технічного паспорта № DR 245289, закордонний НОМЕР_1, митну декларацію гр. України ОСОБА_1 завірену «ПМК № 546» і «ОНП 666» від 06.12.2013р., а також вказавши при цьому ЕЕ № 700150000/2013/1844 від 06.12.2013р.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, при встановлених апеляційним судом обставинах, підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про порушення митних правил № 3362/20908/13 від 06.12,2013р.; рахунком-фактурою № 704 на суму 4 500 євро, копією технічного паспорту № DR 245289, копією закордонного паспорта № ЕР 909083, на яких 05.12.2013р. було проставлено штамп ПМК № 261; митною декларацією гр. України ОСОБА_1, завірену 06.12.2013р. «ПМК № 546» і «ОНП 666»; рахунком-фактурою (без номера) від 28.11.2013р. на суму 2800 євро, завірену «ПМК № 546» від 06.12.2013р.; експертним висновком від 31.12.2013р. № 117.

У засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9, яка працює старшим державним інспектором м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, ствердила, що 05.12.3013р. гр. ОСОБА_1 на фільтрі пропуску подав їй наступні документи: копію технічного паспорту № DR 245289, рахунок фактуру № 704, на суму 4 500 євро, копію закордонного паспорта № ЕР 909083, які в цей же день були нею занесені у комп'ютерну програму «Інспектор» та завірені штампом ПМК № 261.

У засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2, який 06.12.2013р., як старший державний інспектор м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів склав протокол № 3362/20908/13 про порушення ОСОБА_1 митних правил, пояснив, що ОСОБА_1 05.12.2013р. при в'їзді в Україну, з метою ввезення транспортного засобу марки «Renault Megane», р.н. ВВ 117А в режимі імпорт для проходження митного контролю на фільтрі пункту пропуску подав копію технічного паспорту № DR 245289, рахунок фактуру № 704, на суму 4 500 євро, копію закордонного паспорта № ЕР 909083, на яких було проставлено штамп ПМК № 261 і поміщено під митний контроль. Оскільки, гр. ОСОБА_1 не було оформлено грошової застави, транспортний засіб був переведений у статус затриманих для оформлення попередньої декларації. У подальшому, 06.12.2013р. близько 18 год. ОСОБА_1 до митного оформлення в єдине вікно подав як підставу для переміщення транспортного засобу в режимі імпорт наступні документи, а саме: рахунок-фактуру (без номера) від 28.11.2013р. на суму 2800 євро, оригінал технічного паспорта № DR 245289, закордонний НОМЕР_1, митну декларацію гр. України ОСОБА_1 завірену «ПМК № 546» і «ОНП 666» від 06.12.2013р.

Отже ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві дані, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що доводи гр. ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є необґрунтовані та спростовуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи та перевірених апеляційним судом.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 483. МК України, а саме у виді штрафу у розмірі 100 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

Будь-яких даних про те, що посадовими особами митного органу були допущені порушення при оформленні матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 у матеріалах справи немає та апеляційним судом не здобуто.

З урахуванням встановлених обставин суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, доводи позивача про необґрунтоване притягнення його до адміністративної відповідальності, які він викладав у своїх зверненнях до відповідача, спростовуються постановою апеляційного суду Львівської області від 04.04.2014 р. по справі № 461/828/14-п, яка відносно ОСОБА_1 є обовязковою для адміністративного суду при розгляді цієї справи. За таких умов відповіді, надані посадовими особами відповідача за зверненнями позивача, відповідають фактичним обставинам притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог Митного кодексу України.

Через відсутність неправомірної бездіяльності з боку відповідача, а також враховуючи, що вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовує застосованим до нього стягненням при притягненні до адміністративної відповідальності, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання судових витрат суд враховує, що провадження у цій справі відкрито за відсутністю підтвердження сплати судового збору позивачем з огляду на його посилання на повторну подачу вказаного позову через втрату судового провадження по адміністративній справі № 805/7603/14, провадження по якій було відкрито ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2014 р.

Водночас, стосовно заявлених вимог майнового характеру про відшкодування матеріального збитку в сумі 449 329,48 грн, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. У відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2015 рік складає 1218 грн.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру справляється 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже розмір судового збору з позовних вимог майнового характеру по цій справі складає 4872 грн.

Згідно з ч. 3 вказаної статті Закону під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, за наслідками розгляду справи з позивача на користь Державного бюджету підлягає стягненню решта суми судового збору: 4872 487,20 = 4384,80 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування матеріального збитку в сумі 449 329,48 грн. та морального збитку в сумі 77 000,00 грн. відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Донецька область м. Макіївка, вул. Чекаліна, б.50) на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до адміністративного суду апеляційної інстанції через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Чекменьов Г.А.

Судді Кошкош О.О.

ОСОБА_10