Справа № 812/15/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 червня 2015 року СєвєродонецькСправа № 812/15/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Шембелян В.С.,

суддів - Смішливої Т.В., Кисельової Є.О.,

за участю секретаря - Олійник О.А.,

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від I- го та II-го відповідача - Горбєнко Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька клопотання представника ГУМВС України у Луганській області про залишення без розгляду позовної заяви за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ГУМВС України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконними та скасування наказів в частині звільнення та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2015 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до ГУМВС України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконними та скасування наказів в частині звільнення та про поновлення її на роботі.

В судовому засіданні представник відповідача ГУМВС України у Луганській області заявив клопотання щодо залишення позову без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду. Клопотання мотивоване тим, що позивача, яку було звільнено за наказом ГУМВС України у Луганській області від 08.10.2014 №317 о/с за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) на підставі наказів МВС України, було повідомлено про це шляхом направлення на її адресу 24.12.2014 витягу з наказу про її звільнення простою кореспонденцією. Відповідач вважає, що позивач мала отримати зазначений витяг на прикінці грудня 2014 року. Факт того, що позивачу було відомо про її звільнення, підтверджується її зверненням до Харківського окружного адміністративного суду з тотожнім позовом (ухвала про відкриття провадження від 20.02.2015). Оскільки до Луганського окружного адміністративного суду позивач звернулася лише 8.04.2015, то строк звернення до суду, що передбачений ч.3 ст. 99 КАС України, нею пропущено однозначно, тому просить клопотання задовольнити.

Представник позивача заперечував проти залишення позову без розгляду, наполягаючи на тому, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки у сторони відповідача відсутні докази належного отримання позивачем копії оскарженого наказу, що надсилалася ними, а також трудової книжки.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості доводів сторін щодо строку звернення позивача до адміністративного суду, приймаючи до уваги вимоги наступних норм чинного законодавства, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.І ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частина 1 статті 233 КЗпП України передбачає, що в справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В пункті 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" адміністративним судам надані роз'яснення щодо застосування положень частини другої статті 99 КАС України. Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Оскільки Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII не містить спеціальних норм щодо строків звернення до суду з вимогами про оскарження наказів про звільнення працівників зі служби в органах внутрішніх справ, до спірних правовідносин, на думку суду, мають застосовуватися загальні норми КЗпП України щодо перебігу строків звернення до суду з вимогами про оскарження наказів про звільнення.

Таким чином, законодавець та судова практика чітко визначили, що перебіг строку звернення до суду позивача з цим позовом пов'язано з датою вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки.

Суд не вважає слушною думку представника відповідача, що викладено в клопотанні, стосовно неможливості застосування до спірних правовідносин вимог п.13 зазначеної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2, оскільки її прийнято раніше, ніж внесено зміни в ч.3 ст. 99 КАС України згідно із Законом №2453-17) від 07.07.2010. Зазначений пункт Постанови надає роз'яснення щодо застосування частини другої, а не третьої ст.99 КАС України щодо початку перебігу строку звернення до суду.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, відповідно до цієї норми, положення інших законів щодо строків звернення до суду мають пріоритет над приписами ст.99 КАС України.

Це положення не суперечить роз'ясненням, які надані в п.13 зазначеної Постанови щодо застосування норми ст.233 КзпП України до спірних правовідносин, яка до речі була чинною на час прийняття вказаної Постанови.

З наданих сторонами доказів у справі судом встановлені наступні обставини.

Сторони не заперечують тих обставин, що витяг з наказу про звільнення представник позивача отримав у відповідача ГУМВС України у Луганській області після особистого звернення з відповідною заявою 19.03.2015 (а.с.125), а трудову книжку відповідач не має можливості вручити позивачу через перебування останньої в зоні АТО (а.с.29).

Доказів належного отримання позивачем копії оскарженого наказу відповідача, що надсилалася їй простою кореспонденцією, суду не надано.

З копії позовної заяви ОСОБА_3, що подавалася до Харківського окружного адміністративного суду, вбачається, що на момент звернення їй не були відомі підстави її звільнення, і копію наказу про звільнення так само як і трудову книжку на той час їй не вручено, про що вона зазначає в позові (а.с.122).

Тому суд вважає, що перебіг строку звернення до суду з вимогами про оскарження наказу про звільнення та поновлення на службі для позивача розпочався після отримання її представником копії вказаного наказу 19.03.2015. А отже, зазначений місячний строк нею не пропущено.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, ч.2 ст.185 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ГУМВС України у Луганській області про залишення без розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ГУМВС України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконними та скасування наказів в частині звільнення та поновлення на посаді - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Згідно з частинами 3 та 7 статті 160 КАС України ухвала складена у повному обсязі 26 червня 2015 року.

Головуючий суддя В.С. Шембелян
Суддя Суддя Т.В. Смішлива Є.О. Кисельова