Справа № 810/682/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м.Київ 810/682/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у м. Славутичі Головного управління ДФС у Київській області

до ОСОБА_1 - фізичної особи-підприємця

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у м. Славутичі Головного управління ДФС у Київській області з позовом до ОСОБА_1 фізичної особи-підприємця про стягнення заборгованості у сумі 2103,40 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що за даними податкового обліку у відповідача наявний борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2103,40 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2015 відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати суду письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування цих заперечень.

Вказана ухвалу надіслана на адресу відповідача, яка міститься в Єдиному держановному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 07101, АДРЕСА_1.

18.06.2015 до суду повернуто конверт з довідкою поштового відділення ф. 20 за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 14.04.2015 у відповідача наявна сума заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2103,40 грн.

Зазначена заборгованість виникла з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.03.2010 та перебуває на обліку як платник податків, зборів та обовязкових платежів в ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області з 29.03.2010.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 01.01.2012 року сплачує єдиний податок з фізичних осіб по спрощеній системі, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії Б № 411455 від 28.05.2012.

Як встановлює стаття 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язується сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 291.2 та 291.4 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

За положеннями пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

У силу пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

За приписами пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

При цьому, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (пункт 295.2 статті 295 Податкового кодексу України).

Так, відповідачем було самостійно визначено розмір основного платежу із терміном сплати до 20.09.2012 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.10.2012 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.11.2012 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.12.2012 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.01.2013 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.02.2013 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.03.2013 у сумі 214,60 грн., із терміном сплати до 20.04.2013 у сумі 214,60 грн.

Крім того, відповідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.03.2013 відповідачу було донараховано штрафних санкцій за актом перевірки у розмірі 340,00 грн.

Переплата на момент виникнення заборгованості становила 12,60 грн.

Таким чином, станом на 17.10.2014 у відповідача утворився податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 2103,40 грн.

Однак, у встановлений Податковим кодексом України строк відповідачем самостійно узгоджену суму податкового зобовязання в повному обсязі не сплачено.

Так, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми податкового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає йому податкову вимогу.

З метою погашення наявного податкового боргу ДПІ у м. було виставлено на направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 14 від 07.11.2012.

Зазначена податкова вимога була отримана відповідачем особисто, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 220.

Проте, на час розгляду справи в суді відповідачем податкова заборгованість самостійно не сплачена та складає 2103,40 грн.

Згідно п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Отже, відповідачем не виконане зобовязання платника податків сплатити до бюджету відповідну суму податкової заборгованості у порядку та у строки визначені Податковим кодексом України, у звязку з чим за Відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом на загальну суму 2103,40 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем суду не надано.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до державного бюджету у розмірі 2103,40 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 67 Конституції України, 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 2103,40 (дві тисячі сто три ) грн. 40 коп.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя Панова Г. В.