Справа № 683/1090/15-а
Суддя: Андрощук Є. М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/1090/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районнийсуд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Андрощука Є. М.

секретарі Бадаєвій Н. О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Старокостянтинові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі про визнання рішення протиправним, зобовязання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районні та просила визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі щодо відмови переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника; зобовязати відповідача призначити їй пенсію у звязку із втратою годувальника в розмірі 50 % пенсії її покійного чоловіка ОСОБА_2, починаючи з дня звернення до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районні.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 2000 року є інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію по інвалідності. З 16 серпня 1980 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який помер в 1999 році, та який отримував пенсію з 1969 року. В січні 2015 року ОСОБА_1О звернулася до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районні із заявою про зміну виду її пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника та перерахунку пенсії. Однак відповідач відмовив у призначенні пенсії по втраті годувальника та її перерахунку, так як на момент смерті ОСОБА_2 позивач була працездатною особою. Такі дії управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районні позивач вважає неправомірними, виходячи з того, що, право на пенсію у звязку із втратою годувальника мають дружина (чоловік) померлого, яка не була на його утриманні, якщо згодом втратила джерело засобів до існування. А, оскільки, її заробіток був значно меншим пенсії її покійного чоловіка, позивач вважає, що вона була на утриманні у свого покійного чоловіка.

Представник позивача звернулась до суду з заявою, про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Представник відповідача подала до суду заперечення проти позову, в якому в задоволенні позову просить відмовити, оскільки, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, або таких, що пропали безвісти, військовослужбовців. Зважаючи на те, що на момент смерті годувальника ОСОБА_1 ще не виповнилося 55 років, тобто вона була працездатною особою, а інвалідність наступила з 17.01.2000 року, права на призначення пенсії по втраті годувальника позивач немає.

В судове засідання представник відповідача не з»явивсь, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2; з 17 січня 2000 року є інвалідом 3-ї групи причини загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності. Чоловік позивача - ОСОБА_2помер 23.08.1999р.

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районні із заявою про зміну та перерахунок пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника. Відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні та перерахунку пенсії у звязку із втратою годувальника на підставі ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мотивуючи тим, що на момент смерті годувальника позивач була працездатною особою, оскільки їй не виповнилося ще 55 років, а інвалідність настала вже після смерті годувальника в 2000 році.

Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу (серія І-БВ № 354182 від 16.09.1980р.); довідкою МСЕК про встановлення інвалідності (серія 2-18 АЖ № 289620 від 17.01.2000р.); свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 (серія І-БВ № 109718 від 23.08.1999р.); Листом управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі від 16.02.2015р. (№ 2009/06).

Суд не бере до уваги предявлений позивачем ОСОБА_3 обстеження житлово-побутових умов проживання, складений депутатом Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_4, від 19.01.2015р., оскільки, наявні на теперішній час житлово-побутові умови не можуть підтверджувати факт перебування позивачем на утриманні у свого покійного чоловіка, тим паче, що в акті не вказано в яких саме житлово-побутових умовах проживає позивач, а лише зазначено склад її сімї ОСОБА_1, 1955 р. н., та ОСОБА_5, 2003 р. н., онук. Окрім того, зазначення у вищезгаданому акті того факту, що ОСОБА_1 знаходилася на утриманні у свого покійного чоловіка не може бути достовірно відомим депутату Старокостянтинівської міської ради з плином шістнадцятирічного віку та відсутністю інших доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. (№ 1788-ХІІ) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім'ї, відповідно до ч.3 ст. 37 вищезгаданого Закону України, вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся в разі відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати.

Відповідно до ст.38 Закону України від 05.11.1991р. (№ 1788-ХІІ) члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

За правилами ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Згідно ч.2 ст.37 Закону України від 05.11.1991р. (№ 1788-ХІІ) батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (№ 1058-IV ) пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. Закону№ 1058-IV непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Правилами ч.3 ст.36 Законувід 09.07.2003р. встановлено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.37 вищезгаданого Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

За правилами ч.1 ст.5 вищезазначеного Закону відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулює Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Аналізуючи обставини справи та зазначені вище правові норми, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160163, 183-2 КАС України, ч.1, ч.3, ст.6 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.1 ст.5,ч.2 ст.36, ч.1 ст.38 Закону«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію у зв»язку з втратою годувальника з 20 січня 2015р.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючій ІНФОРМАЦІЯ_3 пенсію у зв»язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії ОСОБА_2, який помер 23 серпня 1999 року, з дня звернення, тобто з 20 січня 2015року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя