Справа № 803/1268/15-а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Справа № 803/1268/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні, а також зобовязання Управління Державної міграційної служби України у Волинській області повторно розглянути заяву та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 15 травня 2015 року звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області із заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, однак йому рішенням від 28 травня 2015 року у задоволенні такої заяви було відмовлено. Позивач вважає, що прийняте рішення необхідно скасувати та зобовязати відповідача повторно розглянути його заяву та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що прибув в Україну з ОСОБА_6 ОСОБА_7 в кінці 2012 року з метою навчання та влаштування свого побуту, проте в 2013 році був відрахований з університету у звязку із тим, що не здав успішно іспити. Згодом був затриманий прикордонним загоном за незаконний перетин кордону та згідно постанови суду підлягав примусовому видворенню з України. У звязку із прийнятим рішенням був поміщений у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців, де перебував в період з 30 серпня 2013 року по 04 серпня 2014 року.

Після звільнення з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців позивач звертався із заявою про надання статусу біженця в України, проте наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області йому було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем. Крім того, повідомляє, що з моменту подачі заяви про визнання його біженцем законно перебував на території України на підставі довідки про звернення за захистом №003471 від 06.08.2014 року, проте 08.01.2015 року знову був затриманий Мукачівським прикордонним загоном.

15 травня 2015 року ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області з заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Позивач зазначає, що повертатися до країни свого походження не бажає, оскільки побоюється піддатися насиллю. Також повідомляє, що має намір зареєструвати своє місце проживання в місті ОСОБА_3, тому домовився з мешканцем ОСОБА_3 щодо оренди будинку, який знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 15.

Позивач зазначає, що до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області подав вичерпний перелік документів на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, а інші документи, в тому числі документи щодо підтвердження місця реєстрації проживання, відповідач не вимагав. Таким чином, позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено у наданні посвідки на тимчасове проживання в Україні, оскільки він вказав достовірні дані про себе.

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у видачі посвідки громадянину ОСОБА_7 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязати Управління Державної міграційної служби України у Волинській області повторно розглянути його заяву та видати посвідку на тимчасове проживання в Україні.

Відповідач в поданому письмовому запереченні від 25 червня 2015 року позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що у поданій до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області заяві для отримання посвідки на тимчасове проживання в графі Буду проживати за адресою ОСОБА_4 ОСОБА_5 зазначив адресу свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак під час перевірки зазначеного встановлено, що позивач за вказаною адресою не проживав і не проживає.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 неодноразово намагався незаконно перетнути державний кордон України, для поновлення свого національного паспорта або свідоцтва для повернення в країну свого походження до Почесного Консульства Гвінейської ОСОБА_6 в Україні не звертався, а також подав до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області завідомо неправдиві відомості щодо місця свого проживання, перебуває в Україні з порушенням чинного законодавства, тому йому правомірно було відмовлено у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні.

На підставі вищевикладеного відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнає повністю з підстав, викладених у письмовому запереченні, та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_7, який у листопаді 2012 року прибув в Україну з метою навчання в Харківському університеті, проте в 2013 році був відрахований з університету за неможливість здачі іспитів.

04.08.2013 року в порядку Угоди про реадмісію був переданий прикордонникам Чопського прикордонного загону України після здійснення незаконного перетину кордону України з Угорською ОСОБА_6. Відносно нього було прийнято рішення про примусове повернення та примусове видворення з України, у звязку з чим був поміщений у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців, де перебував в період з 30 серпня 2013 року по 04 серпня 2014 року.

Після звільнення з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців позивач звертався із заявою про надання статусу біженця в Україні, однак наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 15.08.2014 року №96/б йому було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. Зазначений наказ позивач оскаржував до Закарпатського окружного адміністративного суду, який постановою від 22.12.2014 року відмовив йому в задоволенні позову.

08.01.2015 року позивач був затриманий відділом прикордонної служби Мукачівським прикордонним загоном Лужанка Мукачівського прикордонного загону за спробу повторного незаконного перетину кордону з України в Угорщину. У звязку з цим Мукачівський прикордонний загін подав позов до Мукачівського міскрайонного суду Закарпатської області про примусове видворення громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_5 за межі території України. Постановою від 16.01.2015 року зазначений позов був задоволений Мукачівським міскрайонним судом Закарпатської області, проте зазначена постанова була скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року в частині примусового видворення ОСОБА_4 ОСОБА_5. На виконання зазначеної постанови позивача 09 квітня 2015 року було звільнено з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців.

15 травня 2015 року ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся із заявою до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Підставою для оформлення посвідки на тимчасове проживання позивач зазначив: завершення граничного терміну тримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. В графі Буду проживати за адресою ОСОБА_4 ОСОБА_5 зазначив адресу свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. У зазначеній заяві вказано, що заявник усвідомлює, що неправдиві відомості, подані ним в цій заяві можуть бути причиною відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання. Заявник підтвердив, що прочитав та зрозумів зазначене, про що свідчить його підпис.

Рішенням від 28 травня 2015 року Управління Державної міграційної служби України у Волинській області відмовило у видачі посвідки громадянину ОСОБА_7 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надаючи правову оцінку оскаржуваного рішення, суд виходить з наступного.

Особливості видачі посвідки на тимчасове проживання регламентовані Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 липня 2013 року №681 Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 15 статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною сімнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, подана після завершення граничного терміну тримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про неможливість примусового видворення з України іноземця або особи без громадянства з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною походження іноземця або особи без громадянства або з причин, що не залежать від таких осіб, після завершення дванадцятимісячного строку тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, або якщо технічну неможливість здійснити примусове видворення іноземця було з'ясовано раніше.

Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 року «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), з візою типу Д, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, та копії сторінок паспорта з особистими даними і візою;

2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

У випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", також подаються документи про наявність у приймаючої сторони достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім'ї іноземця та особи без громадянства в Україні;

5) чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері);

6) копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності).

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Пунктом 2.7 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року №681 «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходження заяви про оформлення посвідки на постійне проживання перевіряє наявність підстав для видачі посвідки, дійсність поданих документів, своєчасність їх подання, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або документа, що підтверджує законність перебування іноземця, особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, зазначені в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, з'ясовує законність перебування іноземців та осіб без громадянства в державі та відсутність відомостей, що перешкоджають подальшому перебуванню цих осіб в Україні.

Відповідно до п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Пунктом 2.11 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року №681 «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що у видачі посвідки на постійне проживання відмовляється у випадках, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. При цьому в разі виявлення таких випадків порушується питання щодо скасування дозволу на імміграцію.

З матеріалів справи слідує, що відповідач своїм рішенням від 28.05.2015 року відмовив ОСОБА_4 ОСОБА_5 у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні у звязку з тим, що у заяві від 15.05.2015 року подав завідомо неправдиві відомості про місце свого проживання, тобто Управління Державної міграційної служби України у Волинській області відмовило заявнику на підставі підпункту 4 пункту 17 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251. Зазначений факт підтверджується поясненнями від 28.05.2015 року власника житла ОСОБА_8, адресу якого вказав позивач у своїй заяві від 15.05.2015 року. Згідно цього пояснення вбачається, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 15.05.2015 року звертався до ОСОБА_8 з питанням реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, однак останній відмовив йому у реєстрації місця проживання, оскільки будинок за вказаною адресою непридатний для проживання у звязку з проведенням в ньому капітального ремонту. Крім того, з даного пояснення слідує, що ОСОБА_8 під час спілкування з ОСОБА_4 ОСОБА_5 стало відомо, що він проживає в Рівненській області, а в Луцьк приїхав маршрутним таксі. Також власник житла пояснив, що станом на 28.05.2015 року на рахунок місця реєстрації проживання ОСОБА_4 ОСОБА_5 до нього не звертався.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, допустив порушення чинного законодавства України, а саме неодноразово намагався незаконно перетнути держаний кордон України, після завершення граничного терміну перебування у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, одразу, при першій можливості не звернувся до територіальних органів ДМС України щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, а також подав завідомо неправдиві відомості щодо свого місця проживання до УДМС України у Волинській області, позивач на сьогодні перебуває на території України з порушенням чинного законодавства, а тому суд вважає, що відповідач правомірно прийняв рішення від 28.05.2015 року про відмову у видачі посвідки громадянину ОСОБА_7 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За таких обставин суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 липня 2013 року №681 Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 1 липня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук