Справа № 826/9107/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

24 червня 2015 року м. Київ № 826/9107/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., при секретарі Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до третя особа Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції Вища рада юстиції
про визнання протиправним та скасування висновку №20/02-15 від 22 квітня 2015 року,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: Ліходій О.О.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції, третя особа: Вища рада юстиції, про визнання протиправним та скасування висновку №20/02-15 від 22.04.2015.

Також, до суду надано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції №20/02-15 від 22.04.2015, складеного за результатами проведення перевірки на підставі Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», відносно судді Святошинського районного суду м. Києва Чалої Алли Петрівни.

В обґрунтування заяви позивач, посилаючись на норми частини другої статі 7 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», зазначає, якщо суд не зупинить дію оскаржуваного висновку відповідача, позивачу, в разі задоволення позову, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення прав, оскільки поки справа буде розглядатись судовими органами, Вища рада юстиції може розглянути матеріали перевірки та прийняти рішення на підставі висновку, який може бути визнаний протиправним та скасований за результатами розгляду дано адміністративної справи.

Представник позивача у судовому засіданні 24.06.2015 підтримав заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову, свої доводи мотивував аналогічно викладеному в заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 24.06.2015 не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду клопотання належним чином повідомлений, суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи у судовому засіданні 24.06.2015 клопотання про забезпечення позову залишила на розсуд суду.

На підставі частин третьої та сьомої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 24.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши клопотання про забезпечення позову та подані матеріали, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини третьої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Виходячи зі змісту Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах:

1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборони вчиняти певні дії.

Чинним законодавством адміністративним судам надано право контролю правомірності дій, бездіяльності та прийнятих суб'єктом владних повноважень рішень, шляхом розгляду позовних заяв осіб, права яких порушені, в судовому порядку, при цьому суд не може втручатися в діяльність такого суб'єкта владних повноважень та підміняти повноваження, надані такому суб'єкту нормами чинного законодавства.

Згідно частини другої статті 7 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 №1188-VII (далі по тексту - Закон №1188-VII) висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги разом із матеріалами перевірки направляється Вищій раді юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше трьох місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді. Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги є обов'язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

У разі якщо Тимчасовою спеціальною комісією за результатами перевірки не встановлено фактів, що свідчать про порушення суддею присяги судді, а виявлено підстави для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, матеріали перевірки направляються до Вищої ради юстиції або до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (частина третя статті 7 Закону №1188-VII).

Таким чином, зупинення дії оскаржуваного висновку у даній справі є безпосереднім втручанням та створенням перешкод в діяльності Вищої ради юстиції, як незалежного органу, відповідального за формування суддівського корпусу.

Наводячи позицію про дискреційні повноваження, суд наголошує на тому, що забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, є неприпустимим через відсутність у суду повноважень втручатися у волевиявлення органу - Вищої ради юстиції щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за висновком Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції.

Разом з тим, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист її прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання , а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Ухвала у повному обсязі виготовлена 01.07.2015.