Справа № 2-а-1290/11
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2011 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дацюк О.І., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ), вказавши, що отримує пенсію за віком, є дитиною війни та, відповідно, має право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається з розміру прожиткового мінімуму. Оскільки відповідач відповідні виплати підвищення не проводив, або проводив у недостатньому розмірі, просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача з нарахування та сплати щомісячної соціальної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по дату винесення рішення відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, та надалі нараховувати та виплачувати соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідачем заперечень на позов не надано.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни за визначенням ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни№ 2195 від 18.11.2004 року, а саме: дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Запорізької області, отримує пенсію за віком, яка до 2008 року виплачувалася без відповідного підвищення, а з 01.01.2008 року виплачувалася надбавка у розмірі, встановленому для учасників війни, тобто 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки позивачем не заявлено про поновлення строку звернення з адміністративним позовом, суд застосовує ст. 99 ч. 2 КАС України, яка встановлює шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск строку звернення з адміністративним позовом, відповідно до ст. 100 КАС України, є підставою для відмови у задоволенні позову за 2007-2009 та частково за 2010 роки.

З приводу позовних вимог за 2010 та 2011 роки суд керується наступним.

До суду з позовом позивач звернувся 02.02.2011 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

При визначенні розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки іншого розміру чинним законодавством не встановлено, виходить з положень ст. 28 ч. 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування№ 1058 від 09.07.2003 року, яка встановлює мінімальну пенсію за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стаття 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни№ 2195 від 18.11.2004 року надає право дітям війни на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Після визнання неконституційними положень Закону України Про Державний бюджет України на 2008 ріквід 28.12.2007 року в частині викладення даної статті в новій редакції, зазначена норма Закону діє в первісній редакції до теперішнього часу.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 02.08.2010 року до 31.03.2011 року включно (останній повний місяць перед винесенням постанови), тобто є підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача виплачувати пенсію в цьому розмірі в подальшому, суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з статті 6 КАС України, яка надає кожній особі право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, необхідною умовою для судового захисту права особи є наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Крім того, розмір підвищення до пенсії встановлений на цей час може змінитися при внесенні змін до чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни№ 2195 від 18.11.2004 року і статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 року за період з 02 серпня 2010 року по 31 березня 2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.І. Дацюк

14.04.11