Справа № 2а-2052/11/0770
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 р. Справа № 9104/2814/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Старунського Д.М., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу колективного підприємства "Райагробуд" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2011 року у справі за позовом колективного підприємства "Райагробуд" до управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області про визнання незаконною вимоги, -

ВСТАНОВИЛА :

КП "Райагробуд" 20.06.2011року звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі , якою просить визнати незаконною вимогу управління ПФУ в Великоберезнянському районі від 3 червня 2011 року про сплату недоїмки зі страхових внесків та пені у сумі 13737,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що строк сплати страхових внесків не наступив, оскільки об'єктом оподаткування є фактичні витрати на оплату праці, а не нарахована сума внесків, при цьому, позивач не отримував коштів на оплату праці працівників, в зв'язку з чим не повинен сплачувати страхові внески.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2011 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі КП "Райагробуд" просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, посилається на те , що строк сплати страхових внесків не наступив , оскільки об'єктом оподаткування є фактичні витрати на оплату праці , а не нарахована сума внесків , при цьому позивач не отримував коштів на оплату праці працівників, в зв'язку з чим не повинен сплачувати страхові внески.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року за № 2464-УІ (діє з 1 січня 2011 року) встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування , своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій , якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. При цьому судом відхиляються доводи позивача щодо об'єктивних причин несплати страхових внесків (невиплата працівникам підприємства нарахованої заробітної плати), оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі, зокрема, Законом 1058 (виключно яким визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками) не передбачено підстави невиплати внесків із - за невиплати заробітної плати.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що КП "Райагробуд" зареєстровано , як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі, реєстраційний номер 04010023. Управлінням Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі 3 червня 2011 року винесено вимогу за № Ю 4 , якою вимагає КП "Райагробуд" сплатити недоїмку зі сплати страхових внесків та пені в загальній сумі 13737,69 грн. (в тому числі, недоїмка - 13736,23 грн., пеня - 1,46 грн.).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, зокрема, розрахунками сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за грудень 2009 року (а.с.40-41), січень 2010 року (а.с.42-43), лютий 2010 року (а.с.44-45), березень 2010 року (а.с.46-47), квітень 2010 року (а.с.48-49), травень 2010 року (а.с.50-51), червень 2010 року (а.с.52-53), липень 2010 року (а.с.54-55), серпень 2010 року (а.с.56-57), вересень 2010 року (а.с.58-59), жовтень 2010 року (а.с.60-61), листопада 2010 року (а.с.62-63) та грудень 2010 року (а.с.64-65) - сформована сума вимоги складається із недоїмки зі сплати страхових внесків, згідно задекларованих КП "Райагробуд" сум страхових внесків (розділ 8 розрахунку) за вказані місяці - у розмірі 13736,23 грн. (при цьому, за вказаний період задекларовано 14610,13 грн., з яких сплачено позивачем 873,90 грн.) та пені у сумі 1,46 грн., нарахованої рішенням управління ПФУ в Великоберезнянському районі від 17 березня 2011 року за № 38 (а.с.21-22).

Відповідно до ч. З ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися судом, якщо проти цього не заперечують сторони та в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини щодо самостійного декларування сум страхових внесків, правильність сформованої вимогою суми заборгованості зі сплати страхових внесків (саме правильності суми внесків, а не можливості прийняття вимоги, правомірність якої оскаржується в судовому порядку), відсутність виплати заробітної плати позивачем за вказані періоди - підтверджуються матеріалами справи, сторонами не спростовуються, в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, вказані обставини судом не доказуються.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, в редакції Закону станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон 1058) - цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Згідно ст. 5 Закону 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, та дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, ч.3 ст. 18 і ч. 6 ст. 20 Закону 1058, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону 1058 страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Частиною 2 ст. 106 встановлено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Частиною 8 ст. 106 Закону 1058 встановлено, що на недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, та рішенням управління ПФУ в Великоберезнянському районі від 17 березня 2011 року за № 38 нарахована пеня у сумі 1,46 грн., та сума нарахованої пені правомірно включено до вимоги управління ПФУ в Великоберезнянському районі від 3 червня 2011 року за № Ю 4.

У відповідності до ч. 3 ст. 106 Закону 1058, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року за № 21 - 1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" (зареєстрована в Мінюсті України 16.01.2004 року за № N 64/8663, з наступними змінами та доповненнями, далі - Інструкція), та згідно п. 1.2 Інструкції - ця Інструкція визначає процедуру добровільної участі осіб у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно пп. 5.1.1 п. 5.1 Інструкції, обчислення страхових внесків зазначеною категорією платників (визначеними підпунктами 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 цієї Інструкції, до якої відноситься КП "Райагробуд" (позивач), здійснюється щомісячно за ставками, визначеними пунктами 4.1, 4.2 цієї Інструкції, на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), виходячи з розміру страхового внеску, що діє на день нарахування виплат (доходу).

Підпунктом 5.1.3 п.5.1 Інструкції встановлено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Згідно п. 8.1 Інструкції, суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, уважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій, та органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимоги про сплату недоїмки (п.8.2 Інструкції). Пунктом 8.3 Інструкції передбачено, що вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи).

Пунктом 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року за № 2464-УІ (діє з 1 січня 2011 року) встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

При цьому судом відхиляються доводи позивача щодо об'єктивних причин несплати страхових внесків (невиплата працівникам підприємства нарахованої заробітної плати), оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі, зокрема, Законом 1058 (виключно яким визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками) не передбачено підстави невиплати внесків із - за невиплати заробітної плати.

Судом не приймаються доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки згідно ч. 1 ст. 5 Закону 1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону 1058 виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Матеріалами справи та поясненнями відповідача спростовані доводи позивача щодо неправомірності вимоги управління ПФУ в Великоберезнянському районі від 3 червня 2011 року за № Ю4, вимога прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства та, відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать положенням законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу колективного підприємства "Райагробуд" - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2011 року у справі № 2а-0770/2052/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

Д.М. Старунський