Справа № 2а/0470/5994/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/9991/70062/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Південної митниці на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» до Південної митниці про визначення нечинним та скасування рішення про визначення митної вартості,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці про визначення нечинним та скасування рішення про визначення митної вартості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2011 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» було задоволено. Визнано нечинним рішення про визначення митної вартості товарів від 29.04.2011 року № 500000006/2011/610906/1. Визнано нечинною картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №50000000/1/60418.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року апеляційну скаргу Південної митниці було залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2011 року - без змін.

У касаційній скарзі Південна митниця, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» у задоволенні позовних вимог.

Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» подано заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить залишити касаційну скаргу Південної митниці без задоволення а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Південної митниці задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі зовнішньо-економічного договору від 24.11.2010 року № 2411VC, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» та компанією «Oxyde Chemicals Inc», на умовах поставки згідно з Incoterms «CRF Одеса» ввезено на митну територію України товар «Полівінілхлорид суспензійний (S-PVC), марки «Formolon F622» у первинній формі, у вигляді порошку», країна виробництва - США.

29.04.2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» було заявлено до митного оформлення товар за вантажною митною декларацією № 500060701/2011/008179. Разом із ВМД позивачем до митного органу було подано декларацію митної вартості, відповідно до якої митна вартість товару склала 2517305,36 грн. (316 030,00 дол. США), що відповідає рівню 1 040 дол. США за тону.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларантом були надані митному органу документи, передбачені пунктом 7 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766, а саме:

- прайс-лист «Oxyde Chemicals Inc»;

- інвойс від 04.03.2011 року № 511316;

- пакувальний лист від 04.03.2011 року;

- зовнішньоекономічний контракт від 24.11.2010 року № 2411PVC;

- специфікація № 1 до контракту від 24.11.2010 року № 2411PVC;

- коносамент MSCUHT639930;

- висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 21.04.2011 року № ГО-1595;

- сертифікат про походження товару № 307738.

За результатами розгляду зазначеної декларації відповідачем прийнято рішення про визначення вартості товарів від 29.04.2011 року № 500000006/2011/610906/1, згідно з яким на підставі методу № 3 було визначено митну вартість товару на рівні 1200,00 дол. США за тону на загальну суму 364650,00 дол. США. На підставі зазначеного рішення, Південною митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №50000000/1/60418.

Не погоджуючись з даними рішеннями митного органу, Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» звернулося до суду з позовом про визнання нечинним та скасування Рішення про визначення митної вартості товарів від 29.04.2011 року № 500000006/2011/610906/ та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 50000000/1/60418.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення були врегульовані на час виникнення спірних правовідносин статтями 259-273 Митного кодексу України від 11.07.2002 року, постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження».

Пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження визначено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Абзацом другим даного пункту встановлено, що посадова особа митного органу у графі 2 «Для відміток митного органу» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складанням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Однак, витребувавши перелік документів, передбачених пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, що не узгоджуються з приписами вищезазначеного Порядку.

Відповідно до частини 1 статті 265 Митного кодексу України, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно із статтею 266 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість),

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14.11.2011 року у справі № 21-213а11, який згідно зі статтею 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність дій Південної митниці щодо застосування третього методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, без послідовного застосування двох попередніх, як це установлено частиною п'ятою статті 266 Митного кодексу України, та без обґрунтування неможливості їх застосування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Південної митниці - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрХімТрейдингГруп» до Південної митниці про визначення нечинним та скасування рішення про визначення митної вартості - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз