Справа № 2а/1770/4284/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/800/21871/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області про скасування постанови, за касаційною скаргою Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області (далі - Інспекція), у якому просив скасувати постанову про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., за порушення правил нерегулярних пасажирських перевезень (далі - спірна постанова), згідно статей 39, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344 від 5 квітня 2001 року (далі Закон № 2344-ІІІ).

В обґрунтування позову зазначав, що Закону № 2344-ІІІ не порушував, фінансові санкції відповідачем застосовано протиправно, а тому просив про задоволення позову.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено.

У касаційній скарзі Інспекція, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхиленні скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що постанова Інспекції про застосування щодо ОСОБА_4 зазначених фінансових санкції прийнята в порушення чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Суд встановив, що при здійсненні Інспекцією 23 квітня 2012 року рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт в м. Луцьку на стоянці транспортних засобів біля торгівельного центру «Імідж» було виявлено порушення, зокрема у водія транспортного засобу «Volkswagen LT 46» номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень відсутній належним чином оформлений договір із замовником транспортних послуг.

Внаслідок виявленого порушення Інспекцією складено відповідний акт та винесено постанову, якою до ОСОБА_4 застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн., у відповідності до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, за відсутність у водія автобуса документів, передбачених вимогами статті 39 Закону № 2344-ІІІ.

Так, правовідносини сторін регулюються Законом № 2344-ІІІ та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Статтею 39 Закону № 2344-ІІІ (в редакції спірного періоду) визначено документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, так зокрема частинами 1, 4 цієї статті визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Крім цього, обов'язковість наявності у водія під час здійснення нерегулярних перевезень копії договору перевізника із замовником послуг передбачена пунктом 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування спірних фінансових санкції слугувало те, що у водія зазначеного транспортного засобу такий договір був оформлений в неналежний спосіб, зокрема, у ньому були відсутні відомості про замовника послуг.

Разом з тим, аналізуючи зазначенні вимоги Закону, слід дійти висновку, що такі підстави як неналежно оформлений договір перевізника із замовником послуг у переліку обов'язкових вимог для водія, відсутній. Законодавець вимагає наявність цього договору з необхідними реквізитами. При цьому, посилання у спірній постанові про відсутність цих реквізитів не відповідає дійсності, а тому є безпідставними.

Крім цього, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що спірна постанова складена в порушення процедури здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту.

Так, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень, встановлюється Порядком № 1567.

Згідно вимог пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку).

Графік проведення рейдових перевірок складається територіальним управлінням Головавтотрансінспекції з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин.

Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал (пункт 13 Порядку).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону (пункт 14 Порядку).

За змістом абзацу 1 пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

Згідно вимог пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи відповідно до завдання на перевірку.

Строк проведення рейдової перевірки не перевищує трьох

днів. У разі коли стан виконання суб'єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт потребує продовження перевірки, керівник органу державного контролю приймає рішення про продовження строку перевірки до п'яти днів, про що робить відмітку у завданні на перевірку (пункт 19 Порядку).

Згідно пункту 27 Порядку № 1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства слід дійти висновку, що рейдова перевірка здійснюється за чітко визначених умов, з необхідним додержанням встановленої Порядком № 1567 процедури.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що недодержання даної процедури, зокрема порушення строку проведення рейдової перевірки поза межами графіку, відповідно до якого така мала бути здійснена, відсутність відповідних завдань на період 23 квітня 2012 року та не відповідність плану тощо.

У відповідності до частини статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що підстав для здійснення перевірки позивача у відповідача не було, так само як і підстав для накладення спірних санкцій, а тому правомірно скасував постанову Інспекції задовольнивши позовні вимого ОСОБА_4

Таким чином, рішення апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, і підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало