Справа № П/811/2031/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № П/811/2031/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року у справі № П/811/2031/14 за адміністративним позовом Світловодського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Світловодський міськрайонний центр зайнятості ( далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач), в якому просив стягнути з останього суму виплаченого матерального забезпечення у розмірі 11075.34 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що в період перебування на обліку в Світловодського міськрайонного центру зайнятості у якості безробітного, Відповідач був зареєстрований як фізична особа підприємець, а тому не мав права на виплату допомоги по безробіттю.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року адміністративний позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Позивача кошти у сумі 11075.34 грн.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Світловодського міськрайонного центру зайнятості відмовити.

Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що данний спір стосується відшкодування збитків та за своєю сутністю не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, у звязку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Відповідачем при подачі відповідних заяв про отримання допомоги по безробіттю не були наданні достовірні данні, а саме, він був зареєстрований в якості фізичної особи підприємця.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Положеннями ч. 2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно ч.4 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди носять приватно правовий характер та як наслідок не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є стягнення з ОСОБА_1 на користь Світловодського міськрайонного центру зайнятості незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Так, правовідносини, що виникають між особою, що має статус безробітного та відповідним районним центром зайнятості регулюються приписами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ст.8 Закону України"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Пунктом 3 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього Закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.

Положеннями ст.39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Отже, в даному випадку центр зайнятості є субєктом владних повноважень під час здійснення владних управлінських функцій з приводу обліку, реєстрації осіб, які втратили роботу та нарахування й виплати їм допомоги по безробіттю та спори, які виникають з приводу провадження центром зайнятості дій як субєктом владних повноважень, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу, в даному випадку спір між сторонами виник з приводу спричинення шкоди, а саме незаконного отримання Відповідачем допомоги по безробіттю внаслідок зазначення неправдивих даних стосовно свого статусу безробітної особи або неналежного виконання посадовою особою своїх обовязків станом на час реєстрації Позивача як безробітного.

Зазначені обставини підлягають зясуванню, оскільки вказане є підставою для застосування матеріально правової відповідальності до фізичної особи або дисциплінарної відповідальності до посадової особи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, спірні правовідносини є суто деліктними та мають ознаки приватно правового характеру.

Крім того, звертаючись до суду із даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого матеріального забезпечення, позивач посилався, як на підставу своїх вимог, саме на вину відповідача у наданні недостовірної інформації під час реєстрації в центрі зайнятості про себе, що на його думку є обовязком застрахованої особи.

Суд апеляційної інстанції із зазначеним доводом не погоджується за наступних обставин.

Положенням ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття» визначені обовязки застрахованої особи

щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання послуг та в разі невиконання обовязків, є підставою для стягнення з цієї особи в судовому порядку відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В свою чергу, зазначена норма права визначає, що обовязок застрахованої особи виникає після реєстрації такої особи, що спростовує доводи позивача про неналежне чи належне виконання свого обовязку відповідачем на час звернення до нього із заявою про надання статусу безробітнього.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що саме перевірка достовірності документів до моменту прийняття на облік застрахованої особи як безробітної є прямим обовязком позивача у відповідності до норм Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Таким чином, виходячи з деліктного характеру спірних правовідносин та наявності ознак приватно-правового характеру, даний спір підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Пункт 1 частини 1 статті 157 КАС України, передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 198, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року у справі № П/811/2031/14 скасувати.

Провадження у справі № П/811/2031/14 - закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко