Справа № 816/2169/15
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Полтава Справа № 816/2169/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3, зобов'язання державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015, стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, арешт коштів боржника від 20.05.2015, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015 у виконавчому провадженні №46679177.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що оскаржувані постанови у виконавчому провадженні №46679177 прийняті державним виконавцем з порушенням вимог статті 23 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки заява ВДАІ м. Полтави з якою органу ДВС для виконання направлялася постанова по справі про адміністративне правопорушення від 18.05.2011 була подана з порушенням трьохмісячного строку, встановленого для пред'явлення до виконання постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення. Крім того, в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" постанова про відкриття виконавчого провадження позивачу за адресою його фактичного проживання не направлялася.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, посилаючись на те, що боржнику було відомо про відкриття відносно нього виконавчого провадження №46679177, постанова про відкриття виконавчого провадження боржником отримувалась. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.05.2011 ІАП ВДАІ Летичівського району старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ВХ1 №020216, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, а у разі примусового стягнення з порушника штрафу передбачено стягнення подвійного розміру штрафу у сумі 850,00 грн (а.с. 10).

У зв'язку з несплатою ОСОБА_1 вказаного штрафу у добровільному порядку, начальник ВДАІ м. Полтави листом від 23.02.2015 №1903 направив до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18.05.2011 для виконання шляхом стягнення з ОСОБА_1 (боржника) штрафу в сумі 850,00 грн в примусовому порядку (а.с. 31).

26.02.2015 головним державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46679177 з примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011, в якій боржника зобов'язано самостійно виконати постанову у строк до 05.03.2015 (а.с. 33).

Частинами 1, 5 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження; про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

З огляду на положення вказаної норми, 06.03.2015 головним державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП№46679177 (а.с. 38).

Також керуючись статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем у рамках виконавчого провадження №46679177 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 39).

У подальшому, 20.05.2015, на підставі положень статей 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем при примусовому виконанні постанови ВХ1 №020216 від 18.05.2011 в рамках виконавчого провадження №46679177 були винесені постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 46, 48).

Вважаючи дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження №46679177 та винесення в рамках його виконання вказаних вище постанов неправомірними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зокрема, за заявою стягувача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки - посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 24 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для відкриття виконавчого провадження №46679177 слугувала постанова в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011, строк предявлення до виконання якої становить три місяці з дня її прийняття уповноваженим органом (його посадовою особою).

Разом з тим, постанова ВХ1 №020216 від 18.05.2011 була пред'явлена до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ для примусового виконання лише 23.02.2015, про що свідчить лист начальника ВДАІ м. Полтави №1903 від 23.02.2015 (а.с. 31), тобто з порушенням строків, визначених пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, за висновком суду, у державного виконавця не було законних підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №46679177 з примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

В судовому засіданні представник відповідача як на підставу, що свідчить про дотримання стягувачем у виконавчому провадженні №46679177 строку предявлення до примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011, посилався на те, що вказана постанова вже предявлялася до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ для виконання, на її підставі було відкрите виконавче провадження №27161957, яке перебувало на виконанні у відділі з 17.06.2011 по 26.01.2012. У подальшому, 26.01.2012 державним виконавцем у виконавчому провадженні №27161957 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Станом на момент розгляду справи матеріали виконавчого провадження №27161957 знищені у зв'язку із закінченням строку їх зберігання. Таким чином, за твердженням представника відповідача, приймаючи постанову в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011 до виконання у лютому 2015 року та відкриваючи спірне виконавче провадження №46679177, державним виконавцем дотримано вимог статей 22-24 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом такі доводи представника відповідача відхиляються як необґрунтовані, оскільки останнім до матеріалів справи не було надано жодних документальних доказів, які б підтверджували викладені обставини (роздруківки постанов у ВП №27161957 з ЄДРВП, акт про знищення матеріалів ВП №27161957). Навіть за обставин повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 26.01.2012, то перебіг строку пред'явлення виконавчого документа до виконання після його переривання поновився і сплинув через три місяці - 26.04.2012.

За доцільне зазначити, що відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження").

Як свідчать супровідний лист матеріалів виконавчого провадження №46679177, постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015 направлялася боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, яка вказана у виконавчому документі (а.с. 32). Доказів вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, відповідачем не надані.

Разом з тим, згідно відповіді підрозділу УДМС України у Полтавській області від 12.03.2015, що мається у матеріалах виконавчого провадження №46679177, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с. 41). Як встановлено судом, за адресою реєстрації боржник не повідомлявся щодо наявності відносно нього відкритого виконавчого провадження.

В судовому засіданні позивач пояснив суду, що раніше він дійсно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, проте з 25.03.2014 та станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015 №46679177 вже був зареєстрований та фактично проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015 №46679177 він за місцем своєї реєстрації не отримував, а відтак, взагалі не знав про те, що відносно нього у Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ відкрите та перебуває на виконанні виконавче провадження №46679177 з примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011. При спробі 04.06.2015 зняти кошти з власного рахунку, відкритого в ПАТ КБ "Приватбанк", він дізнався про те, що його рахунок арештовано згідно з постановою органу ДВС. У звязку з цим, 05.06.2015 позивач звернувся до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, де ознайомившись за матеріалами виконавчого провадження дізнався про відкриття відносно нього 26.02.2015 виконавчого провадження №46679177, а також про винесення в рамках вказаного виконавчого провадження постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, арешт коштів боржника від 20.05.2015, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015.

Отже, судом встановлено, що не маючи доказів вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем розпочато процедуру примусового виконання виконавчого документа з винесенням постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, арешт коштів боржника від 20.05.2015, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015.

З огляду на встановлення в ході розгляду справи не дотримання стягувачем у виконавчому провадженні №46679177 трьохмісячного строку предявлення до примусового виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення ВХ1 №020216 від 18.05.2011, суд дійшов висновку про протиправність винесеної головним державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015, та, як наслідок, постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, арешт коштів боржника від 20.05.2015, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015.

У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів у підтвердження правомірності винесених постанов про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015, стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, арешт коштів боржника від 20.05.2015, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015 (ВП №46679177), а відтак вказані постанови суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що в даному адміністративному позові ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3, зобов'язання його скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015, стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, арешт коштів боржника від 20.05.2015, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015 (ВП №46679177).

Разом з тим, позовні вимоги про визнання дій неправомірними не підлягають задоволенню з огляду на те, що правові наслідки для позивача створюють саме оскаржувані постанови, як рішення субєкта владних повноважень. Окремих дій, крім винесення вказаних постанов, які б порушували права позивача, судом не встановлено.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання державного виконавця скасувати зазначені постанови, то на думку суду, належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправними та скасування наведених постанов у виконавчому провадженні №46679177 як рішень субєкта владних повноважень.

Відтак, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання державного виконавця скасувати винесені в рамках ВП №46679177 постанови та частково задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2015, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.03.2015, про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.03.2015, про арешт коштів боржника від 20.05.2015, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015, прийнятих у ВП№46679177.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на часткове задоволення даного адміністративного позову, з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 182,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2015 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06 березня 2015 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 06 березня 2015 року, про арешт коштів боржника від 20 травня 2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2015 року, прийнятих у виконавчому провадженні №46679177.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2015 року.

Суддя О.В. Гіглава