Справа № 826/18841/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2015 року № 826/18841/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПовного товариства «Велта П.М.С.Г. «Гарант - Сервіс»
до Сумської митниці ДФС
провизнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування акту,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Повне товариство «Велта П.М.С.Г. «Гарант - Сервіс» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Сумської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач) про скасування Акту про настання гарантійного випадку №3 від 25.11.2014р.; скасування Вимоги про сплату належної суми митних платежів за гарантією №3 від 25.11.2014р. та визнання протиправними дії відповідача щодо складання Акту про настання гарантійного випадку №3 від 25.11.2014р. та Вимоги про сплату належної суми митних платежів за гарантією №3 від 25.11.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувані рішення, оскільки законність виготовлення і придбання спирту підтверджуються митним оформленням митницею за місцем відвантаження, пропуску через державний і митний кордон Росії і України, на підставі всіх необхідних документів. Про затримку митного оформлення спирту на території України було повідомлено митні органи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з тих підстав, що позивачем товар не був доставлений у митницю призначення у строк встановлений гарантійними документами.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 25.11.2014 року складено Акт про настання гарантійного випадку №3 (далі по тексту - Акт) та на адресу ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" направлено Вимогу про сплату належної суми митних платежів за гарантією №3 (зареєстровану за вихідним №3.1/1.2-10/5884 від 25 листопада 2014 року) (далі по тексту - Вимога), відповідно до якої на підставі гарантії від 14 березня 2014 року №0384-0004-001-0140314, виданої ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс", відповідно до Угоди від 22.11.2012р. №770 сума митних платежів, яка підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України, зазначена в Акті про настання гарантійного випадку від 25.11.2014р. №3, у розмірі 1 662 191,47грн. (в тому числі ввізне мито - 23 869,06грн., ПДВ 316 813,68грн. та акциз 1 321 508,73грн.).

Незгода позивача з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень та діями щодо їх прийняття обумовила ПТ «Велта П.М.С.Г. «Гарант - Сервіс» звернутися до суду з адміністративним позовом.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом було встановлено наступне.

20.03.2014 року на митному посту «Бачівськ» Сумської митниці Міндоходів за митною декларацією №805120000/2014/003215 було оформлено в митний режим «транзит» товар «спирт етиловий ратифікований із харчової сировини «вища очистка» - 2289,93 декалітрів та пропущено на митну територію України на транспортному засобі р.н. НОМЕР_1/НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 (перевізник ТОВ «Нечипорчук Транспорт Сервіс»).

Згідно графи 9 вказаної митної декларації, позивач є особою відповідальною за фінансове врегулювання (фінансова гарантія №0384-0004-001-140314).

Згідно графи 53 митної декларації №805120000/2014/003215, митний орган призначення - 205020100 Ягодинська митниця Міндоходів.

Згідно графи D/J митної декларації №805120000/2014/003215, строк доставки товару - 29 березня 2014 року.

Відповідно до гарантійного документу №0384-0004-001-140314 позивачем надано гарантію сплати суми митного боргу у розмірі 1 716 730 гривень в разі порушення перевізником ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» зобов'язання про доставлення товару «спирт етиловий» за ВМД типу «Транзит» № №805120000/2014/003215 за маршрутом п/п «Бачівськ-Троєбортне» - п/п «Ягодин-Догоруск» до митниці призначення.

29 березня 2014 року ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» звернулось з заявою №03-014/018 до Ягодинської митниці Міндоходів з проханням продовжити термін доставки вантажу у зв'язку з поломкою тягача (несправність двигуна) та перебуванням його в ремонтній зоні підприємства перевізника з 21.03.2014 (м. Тернопіль).

04 квітня 2014 року ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» звернулось з заявою №04-014/019 до Ягодинської митниці Міндоходів та Тернопільської митниці Міндоходів з проханням продовжити термін доставки вантажу у зв'язку з поломкою тягача.

21 травня 2014 року ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» звернулось з заявою №05-014/022 до Ягодинської митниці Міндоходів з проханням у зв'язку з виробничою необхідністю продовжити термін доставки вантажу і заміну тягача р.н. НОМЕР_1 на тягач НОМЕР_4 та платформу р.н. НОМЕР_2 на платформу р.н. НОМЕР_3. Одночасно перевізник інформував про орієнтовний термін вивезення вантажу за межі митної території України - 22-25.05.2014 року.

23 травня 2014 року ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» звернулось з заявою №05-014/023 до Південної, Сумської, Тернопільської, Ягодинської митниць Міндоходів, з проханням у зв'язку з виробничою необхідністю продовжити термін доставки, заміну тягача р.н. НОМЕР_1 на тягач НОМЕР_4 та платформу р.н. НОМЕР_2 на платформу р.н. НОМЕР_3, заміну водія ОСОБА_2 на водія ОСОБА_4, змінити пункт переходу п/п Ягодин - Дорогуськ Ягодинської митниці Міндоходів на п/п Кучурган - Первомайськ Південної митниці Міндоходів.

Підставою для переадресуванням вантажу став лист ПТ «Глорія Коммерс» від 22.05.2014 року, що надійшов перевізнику, відповідно до якого вантаж за вказаною вище митною декларацією змінив вантажоотримувача на підставі нового контракту від 14.05.2014 року через несплату ТОВ «Велуна», новим вантажоотримцвачем стало ТОВ «Фірма Ост-Меркурій» ПМР, місто Рибниця, вул Мічуріна,45.

Одночасно на адресу Південної митниці Міндоходів ТОВ «Велуна» було надіслано відповідне підтвердження про відмову, а ТОВ «Фірма Ост-Меркурій» про придбання відповідно вантажу.

Листом Південної митниці Міндоходів №7721/15-70-53 від 26.05.2014 в задоволенні вказаного клопотання перевізнику було відмовлено, через перебування транспортного засобу в зоні діяльності Тернопільської митниці Міндоходів.

Також встановлено, що вказаний вантаж було доставлено 30.05.2014 року на п/п Кучурган - Первомайськ Південної митниці Міндоходів.

За вказаних обставин, 05.06.2014 року уповноваженою особою було подано митному органу декларацію №805120000/2014/003215, за наслідками розгляду якої м/п «Роздільна» Південної митниці Міндоходів відмовлено в її прийнятті про що було складено картку відмови №500092804/2014/00074.

Як вбачається з вказаного рішення підставою для прийняття такого рішення стало не подання документів та відомостей необхідних для митного контролю, а саме комерційних документів на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника(або продавця) та отримувача товарів, згідно пункту 1.1 г статті 335 МК України.

Про вказане рішення Південна митниця Міндоходів поінформувала Сумську митницю Міндоходів листом №8450/15-7053 від 06.06.2014.

У той же час як вбачається з інформації Одеської митниці ДФС №974/7/15-70-26-03 від 29.12.2014 року підставою для складання картки відмови став лист №100 від 04.06.2014 ТОВ «Фірма Ост-Меркурій» про відмову в отриманні зазначеного вище вантажу. Проте, суд не може погодитися з цим, оскільки в картці відмови №500092804/2014/00074 така підстава зазначена не була.

Окрім цього, під час розгляду даної адміністративної справи було встановлено, що 05.06.2014 СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області зареєстровано кримінальне провадження №00000129, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України за фактом виявлення рідини із запахом спирту, яку в кількості 22899,3 л. було доставлено 30.05.2014 за вказаною МД.

Одночасно 05.06.2014 року співробітниками податкової міліції в с. Кучурган проведено огляд та вилучення транспортного засобу р.н. НОМЕР_4 та причіп р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, та на підставі акту прийому-передачі від 05.06.2014 року автомобіль, напівпричіп-контейнеровоз та металеву цистерну об'ємом 33000 л., в якій перебувало речовина з запахом спирту в кількості 22,8 т. передано на зберігання ТОВ «КВ Трейд», на які ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2014 року накладено арешт.

В подальшому, на підставі постанови про призначення судово-хімічної експертизи від 08.08.2014 року, згідно висновку Одеської прикордонної державної контрольно-токсикологічної лабораторії №182 від 18.08.2014 року, за результатами дослідження зразків, відібраних під час проведення огляду вищевказаного транспортного засобу та цистерни, встановлено, що надана на дослідження рідина є спиртовмісною, відповідає умовам ДСТУ 4221:2003 по всім фізико-технічним показникам та є спиртом етиловим ректифікованим, виготовленим заводським способом.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15.10.2014 року було задоволено клопотання ТОВ «Нечипорчук Транспорт Севрвіс» та скасовано вищезазначену ухвалу суду від 06.06.2014 про накладення арешту на майно товариства, а саме тягач р.н. НОМЕР_4 та причіп р.н. НОМЕР_3 та зобов'язано СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області повернути вказане майно зазначеному товариству.

У той же час як встановлено матеріалами справи службові особи ТОВ «КВ-Трейд» у період 2014 року, зловживаючи своїм службовим становищем, розтратили чуже майно в особливо великих розмірах. Зокрема, за наслідками проведеного обшуку встановлено, що в переданому на зберігання автомобілі ДАФ р.н. НОМЕР_4 відсутні два акумулятори, цистерна порожня, переданий на відповідальне зберігання спирт у кількості 22,8893 т. відсутній.

За вказаним фактом 29.09.2014 року було зареєстроване кримінальне провадження №0000233 за ознаками кримінально правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України.

Таким чином, за вказаних обставин вантаж за митною декларацією №805120000/2014/003215 до митниці призначення доставлено не було, а відповідачем складено оскаржувані Акт та Вимогу.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 306 Митного кодексу України визначено, що фінансові гарантії є одним із способів забезпечення сплати митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 307 Митного кодексу України юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до частини третьої статті 307 Митного кодексу України фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

Відповідно до частини першої статті 311 Митного кодексу України органи доходів і зборів як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами частини другої статті 307 та частини третьої статі 314 Митного кодексу України взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод, у яких зазначається обов'язок гаранта безумовно сплатити суму митних платежів у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед органами доходів і зборів.

Згідно частини другої статті 311 Митного кодексу України фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

З наведених правових норм слідує, що фінансова гарантія, як спосіб забезпечення сплати митних платежів, надається органу доходів і зборів гарантом, внесеним до реєстру гарантів, відносини яких регулюються на підставі відповідних укладених угод; при цьому обов'язок гаранта виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед органами доходів і зборів.

У свою чергу виключний перелік випадків, коли орган доходів і зборів має право направляти гаранту вимоги щодо сплати митних платежів визначений у частині четвертій статті 311 Митного кодексу України, а саме:

1) перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого);

2) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових зобов'язань відповідно до розділу III цього Кодексу;

4) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов тимчасового ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Сторонами визнається, що ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс" є гарантом - незалежним фінансовими посередником, уповноваженим на надання митним органам фінансових гарантій, та включене до реєстру гарантів.

Матеріали справи підтверджують, що 22 листопада 2012 року між Державною митною службою України та ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс" укладено угоду №770 про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником (далі по тексту - угода).

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 угоди передбачено, що у випадках, передбачених частиною четвертою статті 311 Митного кодексу України, митний орган, яким виявлено факт настання гарантійного випадку, протягом п'яти робочих днів з дати виявлення такого факту складає акт за формою, наведеною у додатку з до цієї угоди; разом з актом у трьох оригінальних примірниках складається вимога, що підписується керівником митного органу або особою, яка його заміщує; до вимоги разом з актом додаються за наявності документи, що свідчать про настання гарантійного випадку.

Суд зазначає, що фінансовою гарантією фактично забезпечено доставку товару до митниці призначення (Ягодинська митниця) у строк до 29 березня 2014 року без змін його кількості, вартості та найменування.

Стаття 90 Митного кодексу України визначає, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Пункт перший частини одинадцятої статті 311 Митного кодексу України встановлює, що підтвердженням фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією щодо транзитного перевезення товарів є повідомлення, у тому числі в електронному вигляді, органу доходів і зборів відправлення органом доходів і зборів призначення (завершення транзитного перевезення) про доставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов'язань.

У відповідності до п 10.1 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 №1066 (далі - Порядок 1066) в окремих випадках (внаслідок дії обставин, за яких виконання попередніх умов поставки неможливе) при переміщенні через митний кордон України товарів допускається зміна митниці призначення або митниці відправлення на іншу, ніж та, що зазначена в ДКПТ.

Розгляд рішення про зміну митниці призначення/відправлення приймається керівником митного органу або уповноваженою ним особою, до якого фактично прибув товар. Рішення приймається на підставі письмового звернення перевізника (декларанта або уповноваженої ним особи) шляхом проставляння на цій заяві відповідної резолюції (п. 10.2 Порядку 1066).

Відображення рішення про зміну митниці призначення, прийнятого митним органом, до якого фактично прибули товари, що переміщуються на підставі МД або іншого ДКПТ, при їх вивезенні за межі митної території України здійснюється шляхом заповнення посадовою особою митного органу відповідних граф МД або зворотного боку ДКПТ (п. 10.3 Порядку 1066).

У відповідних графах МД або на зворотному боці ДКПТ коротко описуються обставини, із настанням яких пов'язана необхідність зміни митниці призначення. У разі наявності зазначаються назви, номери та дати документів, що підтверджують такі обставини, зокрема звернення особи, відповідальної за перевезення товару, щодо зміни митниці призначення, та учиняється запис "Погоджено зміну митного органу призначення на ххххххххх", де ххххххххх - дев'ятизначний код пункту пропуску через митний кордон України згідно з Класифікатором митних органів, через який передбачається вивезення товарів за межі митної території України.

Згідно п. 10.6 Порядку 1066 митний орган, до якого фактично прибули товари, має право відмовити в зміні митниці призначення/відправлення у разі:

- недотримання перевізником установлених законодавством умов здійснення транзиту товарів та транспортних засобів комерційного призначення;

- якщо зміна митниці призначення/відправлення призведе до поділу товару (вантажу) на частини;

- аборони або обмеження стосовно переміщення окремих видів товарів та транспортних засобів комерційного призначення.

У разі відмови в зміні митниці призначення/відправлення митний орган письмово повідомляє заявнику про підстави такої відмови..

Матеріалами адміністративної справи встановлено, що 23 травня 2014 року ТОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» зверталось з заявою №05-014/023 до Південної, Сумської, Тернопільської, Ягодинської митниць Міндоходів про зміну митниці призначення. Однак, як вбачається з листа Південної митниці Міндоходів №7721/15-70-53 від 26.05.2014, в задоволенні вказаного клопотання перевізнику було відмовлено, через перебування транспортного засобу в зоні діяльності Тернопільської митниці Міндоходів.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що за вказаною заявою, у відповідності до вимог п.10.2 Порядку 1066 рішення має прийматися митницею до якої фактично такий товар прибув, проте, як підтверджено матеріалами справи транспортний засіб та товар 26.05.2014 в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів не перебував, а відповідне рішення Тернопільскою митницею Міндоходів про відмову чи надання згоди на зміну митниці призначення не приймалося.

Одночасно, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, таке рішення не було прийнято і Південною митницею Міндоходів, після надходження вантажу в зону її діяльності 30.05.2014 року.

Щодо порушення строків доставки товару в митницю призначення суд зазначає наступне.

Відповідно до 2.1 Порядку 1066 під час відправлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення обов'язково встановлюється строк транзитного перевезення до митниці призначення.

Якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Митний орган, до якого звернувся перевізник, протягом цієї самої доби вносить до ЄАІС відомості (дату та номер реєстрації звернення митним органом) про факт наявності звернення та каналами електронного зв'язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу. (п.2.2 Порядку 1066)

Одже, чинне законодавство не передбачає у даному випадку отриманння згоди від митного органу на продовження строків транзитного перевезення за умови доведенності обставин вказаних вище.

Поняття аварії та обставин непереборної сили містить Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657 (далі Порядок 657)

Так, відповідно до розділу VІІІ Порядку 657 (п.2):

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Як підтверджено матеріалами справи перевізник інформував, починаючи з 29.03.2014 (строк доставки товару 29.03.2014 року) митні органи про настанння таких обставин (аварії) 21.03.2014, а вітак, такий строк починаючи з зазначеної дати не може врахоуватися при обчисленнні транзитного строку перевезення.

Надаючи оцінку факту втрати вантажу, який перебував під митним контролем та був забезпечений гарантією позивача, суд звертає увагу на ту обставину, що він вибув із володіння перевізника 05.06.2014 року за ініціативи органу доходів і зборів, до складу якого входить і відповідач, а відтак, на час вилучення транспортного засобу та вантажу ТОВ «Нечипорчук Транспорт Сервіс» не може нести обов'язку із його збереження.

Одночасно, сам факт вилучення транспортного засобу та вантажу є обставиною, яка унеможливлює виконання обов'язку, який було забезпечено гарантією №0384-0004-001-140314.

У той же час, як встановлено під час розгляду даної адміністративної справи, вилучений органом доходів і зборів вантаж «спирту етилового» не міг бути повернутий перевізнику через його відсутність, та,відповідно, доставлений до митниці призначення.

При цьому, факт автентичності спирту було підтверджено експертним висновком ще 08.08.2014 року, сумнів у чому і був підставою для вилучення такого вантажу. Проте, контролюючим органом не було вжито відповідних дій щодо негайного його повернення перевізнику, що у подальшому призвело до його втрати.

Згідно ч. 7 ст. 311 МК України до правовідносин, пов'язаних з видачею фінансової гарантії, виконанням гарантом зобов'язань і припиненням фінансової гарантії, застосовуються також положення законодавства України про банки і банківську діяльність та цивільного законодавства України в частині, що не врегульована цим Кодексом.

Як встановлено між позивачем та відповідачем укладено угоду № 770 від 22.11.2012 року, яка в силу ст. 202 Цивільного кодексу України є правочином та на яку поширюються загальні правила, визначені главою 16 розділу IV книги Цивільного кодексу України.

У той же час, ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Частиною четвертою ст. 212 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Отже, з урахуванням встановлених під час розгляду справи фактів, суд вважає, що відповідач недобросовісно сприяв настанню обставин, з якими пов'язано настання гарантійного випадку, у зв'язку із чим останній в силу ч. 4 ст. 311 МК України вважається таким що не настав.

Окрім цього, судом встановлено, що оскаржувана вимога не місить посилань на конкретний пункт ч. 4 ст. 311 МК України. Не містить таких посилань і Акт про настання гарантійного випадку. Втім, зі змісту останнього вбачається, що його складено за не доставлений у митницю призначення в установлений строк товар.

Разом з тим така підстава, як "недоставлений у митницю призначення у встановлений строк товар", для надсилання вимоги ч. 4 ст. 311 МК України не передбачена, а самою правовою нормою передбачена можливість його порушення у термін, що не перевищує 10 днів, строку доставки товарів, встановленого статтею 95 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та зважаючи на відсутність доказів настання гарантійного випадку, передбаченого умовами угоди, суд констатує, що у відповідача були відсутні підстави для виставлення позивачу вимоги про сплату належної суми митних платежів за гарантією від 25 листопада 2014 року №3.

Відтак, зазначені вимоги відповідача, з урахуванням їх протиправності, підлягають скасуванню.

Як зазначено вище, під час судового розгляду встановлено протиправність висновку, що містить Акт про настання гарантійного випадку від 25 листопада 2014 року №3 однак, зважаючи на ту обставину, що оформлення вказаного Акту не призвело до зміни або припинення прав та обов'язків позивача, в задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо складання зазначеного Акту, а також скасування такого Акту слід відмовити.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, п. 8 ч. 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

У той же час задоволеними можуть бути тільки вимоги, які відновлюють права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача.

Таким чином, суд зазначає, що визнання у спірних правовідносинах вимог позивача про визнання протиправними дій Сумської митниці Державної фіскальної служби України щодо складання Акту про настання гарантійного випадку №3 від 25.11.2014р. та Вимоги про сплату належної суми митних платежів за гарантією № 3 від 25.11.2014р., не буде мати на меті відновлення його порушених прав та охоронюваних законом інтересів через неналежно обраний спосіб судового захисту.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Повного товариства «Велта П.М.С.Г. «Гарант - Сервіс» задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату належної суми митних платежів за гарантією №3 від 25 листопада 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко