Справа № 279/11129/14-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лешко С.М.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" липня 2015 р. Справа № 279/11129/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "25" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві про визнання неправомірними дій відповідача та стягнення недовиплачених коштів, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2015 року по 19.05.2014 року залишено без розгляду ( є чинною).

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в менших законодавчовстановлених розмірах - протиправними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 30% мінімальної заробітної плати, щомісячно, як потерпілому від аварії на ЧАЕС 4-ої категорії, за період з 17 травня 2014 року до 03 серпня 2014 року з урахуванням виплачених сум, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" на відповідний час.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 щомісячної доплати до заробітної плати за роботу у зоні посиленого радіологічного контролю у менших законодавчовстановлених розмірах - протиправними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячну доплату до заробітної плати за роботу у зоні посиленого радіологічного контролю на територіях радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період з 17 травня 2014 року до 03 серпня 2014 року з урахуванням виплачених сум, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" на відповідний час.

В решті позовні вимоги залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі та в додатку до апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у позовних вимогах ОСОБА_3 в повному обсязі, визнати Управління неналежним відповідачем. Зазначає, що на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві позивач не перебуває, ніяких компенсацій та допомог в Управління не отримує. Не перебував та не перебуває у них на обліку і ТДВ "Коростенський щебзавод".

Позивач судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з"явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 працює в ТДВ "Коростенський щебзавод", проживає в АДРЕСА_1, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії.

Позивач отримує доплату до заробітної плати та допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва передбачені ст.ст. 37, 39 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Однак, даними нормами передбачено, що порядок обчислення щомісячної грошової допомоги у зв'язку обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, підвищення до заробітної плати та їх розмір, визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір такої доплати в твердій грошовій сумі.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст. 37 та ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права громадян, щодо виплати щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Проте, згідно Закону України від 31 липня 2014 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 03 серпня 2014 року, "Прикінцеві положення " Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року є чинними і підлягають застосуванню ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіоекологічного контролю - не може бути нижчою ніж 30 процентів від мінімальної заробітної плати та ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю не може бути нижчим ніж одна мінімальна заробітна плата.

Проте, задовольняючи позов до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві суд першої інстанції не з'ясував чи є дане управління належним відповідачем у справі. Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює в ТДВ "Коростенський щебзавод", юридична адреса підприємства : вул. Олександра Довженка, 18, м.Київ.

Згідно доповідної провідного спеціаліста Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві, яка міститься в матеріалах справи ( а.с. 19) протягом 2014 року Товариство з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" в Управлінні з приводу відшкодування видатків, пов'язаних з виплатою та компенсацією допомог, надання пільг працівникам, які проживають та працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю - не було зареєстровано.

Встановлено, що ТДВ "Коростенський щебзавод" перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації з 01 січня 1998 року та у 2014 році підприємством подавалися розрахунки для відшкодування виплат громадянам, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дана обставина підтверджується довідкою ТДВ "Коростенський щебзавод" та листом Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації.

Отже, позовні вимоги до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві є безпідставними.

Суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та не притягнув до участі у справі належного відповідача. У зв"язку з тим, що апеляційна інстанція позбавлена права виправити вказаний недолік на стадії апеляційного провадження, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової - про відмову в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві задовольнити.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "25" лютого 2015 р. скасувати та прийняти нову.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату коштів передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціаьний захист громадян, які постраждили внаслідок Чоробильської катастрофи".

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації у м.Києві проспект Перемоги ,5,м.Київ,01135

- ,