Справа № 204/7933/2014(2а/204/0239/2014)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокусправа № 204/7933/2014(2а/204/0239/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року у справі №204/7933/2014(2а/204/0239/2014) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 листопада 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, в якому, просить:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради щодо зняття ОСОБА_1 з обліку з 01 липня 2013 року, як особи, яка має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо передбачені п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України;

- визнати за ОСОБА_1 та членами його сімї право на передбачені п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач проходив службу органах Державної пожежної охорони, яка на час його звільнення входила до системи МНС України. 27 грудня 2007 року позивач був звільнений з органів МВС України у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років. Він знаходиться на персоніфікованому обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, як працівник служби захисту. З 01 липня 2013 року позивачу нараховують комунальні послуги без врахування 50% пільг на оплату комунальних платежів, у зв'язку з чим він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради. На звернення позивача відповідачем було повідомлено, що він втратив право на зазначену пільгу у зв'язку із втратою чинності Закону України «Про пожежну безпеку» і Закону України «Про правові засади цивільного захисту» у зв'язку із введенням в дію Кодексу цивільного захисту України.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що у звязку з втратою чинності Законом України «Про пожежну безпеку» позивач втратив право на користування пільгою передбаченою ст. 22 цього закону, при цьому позивач не відноситься до категорії осіб визначених п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України, у звязку з тим, що відомості про наявність у позивача групи інвалідності пов'язаної з виконанням службових обов'язків відсутні. Також суд першої інстанції вказує на те, що перелік осіб, яким за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам надаються пільги з оплати житлово-комунальних послуг встановлюється статтею 102 Бюджетного кодексу України. В цьому переліку відсутні особи, зазначені в частині 1 статті 120 Кодексу цивільного захисту України. Крім того, судом зроблено висновок про те, що відповідачем не приймалося рішення про припинення надання пільг позивачу на власний розсуд, а виключення позивача з ЄДАРП було здійснено відповідно до Кодексу цивільного захисту України за завданням Мінсоцполітики України від 11.07.2013 року №855/5/75-13.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позивача викладеними в адміністративному позові щодо протиправності дій відповідача у знятті його з обліку з 01 липня 2013 року, як особи, яка не має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо передбачені п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач знаходиться на персоніфікованому обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, як працівник служби цивільного захисту на пенсії (а.с. 17).

Відповідно до довідки Головного управління Міністерства Надзвичайних Ситуацій України в Дніпропетровській області №375 від 28.01.2008 року ОСОБА_1 та члени його сім'ї мають право на 50% знижку за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо відповідно до ст. 22 Закону України від 17 грудня 1993 року № 3745-ХІІ «Про пожежну безпеку» (а.с. 16).

Правомірність дій відповідача щодо зняття позивача з обліку, як особи, яка має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо передбачені ст. 120 Кодексу цивільного захисту України та поновлення права позивач на цю пільгу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час виходу позивача на пенсію діяла норма ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку», відповідно до якої особовому складу державної пожежної охорони та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо в межах норм, встановлених законодавством, за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом цієї особи за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З 1 липня 2013 року надання пільг на оплату комунальних послуг позивачу було припинено, в зв'язку з введенням в дію Кодексу цивільного захисту України, відповідно до прикінцевих та перехідних положень якого втратили чинність Закони України «Про пожежну безпеку» та «Про правові засади цивільного захисту» та в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків категорія «пожежник на пенсії» була автоматично закрита як «Втрата статусу» (а.с.15, 25).

Відповідно до ст. 120 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України) знижка у розмірі 50 відсотків плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення, надається:

1) особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та членам їхніх сімей, які перебувають на їх утриманні;

2) батькам та членам сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули (померли) або зникли безвісти під час виконання службових обовязків;

3) особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали інвалідами під час виконання службових обовязків, та членам їхніх сімей.

Пільги, передбачені частиною першою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на суть спірних правовідносин між сторонами, колегія суддів вважає, що зазначені зміни в законодавстві не є підставою для припинення виплати пільг позивачу з огляду на наступне.

Згідно з частинами 6 та 7 статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» особовому складу державної пожежної охорони та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо в межах норм, встановлених законодавством, за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом цієї особи за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За особами рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, звільненими зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років, зберігається право на пільги відповідно до цього Закону, за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про основні засади цивільного захисту» органи і підрозділи цивільного захисту є правонаступниками органів і підрозділів державної пожежної охорони та військ Цивільної оборони України та утворюються на їх базі.

Судом встановлено, що згідно із вказаними нормами позивач користувався 50-ти процентною знижкою плати за житлово-комунальні послуги в межах середніх норм споживання.

1 липня 2013 року було введено в дію Кодекс цивільного захисту від 2 жовтня 2012 року N 5403-VI, згідно з пунктом 2 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, з дня введення цього Кодексу в дію втратили чинність Закон України "Про Цивільну оборону України" та Закон України "Про пожежну безпеку".

За позицією відповідача, вказані обставини свідчить про втрату позивачем права на 50-ти процентну знижку плати за житлово-комунальні послуги в межах середніх норм споживання.

Але з такими доводами погодитись неможливо, оскільки згідно з пунктом 3 частини 1 статті 120 Кодексу цивільного захисту знижка у розмірі 50 відсотків плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення, надається, зокрема, особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали інвалідами під час виконання службових обов'язків, та членам їхніх сімей.

Отже, лише зміна в назві посад «працівники пожежної безпеки» та «працівники служби цивільного захисту» не може свідчити про втрату позивачем права на користування пільгами, які він мав в силу Закону, що діяв на час його звільнення з органів пожежної безпеки.

Таким чином, в розумінні п.3 ст.120 КЦЗ України, на позивача, як на особу, звільнену з органів пожежної служби правонаступником яких є органи і підрозділи цивільного захисту, розповсюджуються встановлені цією статтею пільги, а саме знижка у розмірі 50 відсотків плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення.

При цьому зміна нормативно - правового акта, яким регулюються спірні відносини, в контексті статті 22 Конституції України, не може позбавляти позивача права на пільги, оскільки підстави набуття таких пільг в новому законодавчому акті збереглися в повному обсязі, тобто раніше існуюча пільга у Законі України «Про пожежну безпеку» знайшла своє відображення і в Кодексі цивільного захисту України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Головного управління Державнорї служби надзвичайних Ситуацій України у Дніпропетровській області №128 від 01.10.2013 року ОСОБА_1 та члени його сім'ї мають право на 50% знижку плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення відповідно до ст. 120 Кодексу цивільного захисту України (а.с. 16).

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції на те, що надання вказаних пільг може здійснюватися лише після внесення відповідних змін до Бюджетного Кодексу України, оскільки неповнота, неясність, суперечливість чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини не може бути підставою для реалізації позивачем його права на пільгу передбачену Законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що відповідач безпідставно зняв ОСОБА_1 з обліку, як особу, яка має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо.

При цьому, посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на те, що відповідачем не приймалося рішення про припинення надання пільг позивачу на власний розсуд, а виключення позивача з ЄДАРП було здійснено відповідно до Кодексу цивільного захисту України за завданням Мінсоцполітики України від 11.07.2013 року №855/5/75-13, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки саме відповідач є субєктом вданих повноважень, що здійснює державну політику у сфері надання пільг та приймає відповідні рішення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права на пільги у вигляді 50% знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобовязати відповідача субєкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших обєктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Тобто, вищезазначеною нормою визначено вичерпний перелік вимог які може містити адміністративний позов.

При цьому, даною нормою не передбачено права особи на звернення до суду з адміністративним позовом про визнання за ним права.

Враховуючи те, що позивач звертаючись до суду з цим позовом просить суд, зокрема, визнати за ним право на передбачені ч.3 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України пільги, суд апеляційної інстанції зробив висновок про обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Проте, відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Отже, з метою повного захисту прав позивача суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити ОСОБА_1 на обліку Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради з 05 травня 2014 року, як особу, яка має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо передбачені п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року у справі №204/7933/2014(2а/204/0239/2014) - скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради щодо зняття ОСОБА_1 з обліку з 01 липня 2013 року, як особи, яка має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради поновити ОСОБА_1 на обліку з 05 травня 2014 року, як особу, яка має право на пільги у вигляді 50 % знижки за жилу площу, комунальні послуги і паливо передбачені п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу цивільного захисту України.

У задоволенні позову в інший частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 30 червня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко