Справа № 826/14107/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві, Прокуратури Оболонського району м. Києва, Прокуратури м. Києва про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Разом з тим, з апеляційною скаргою звернувся і представник позивача, який вважає, що судом першої інстанції не було досліджено належним чином матеріали справи, та не надано оцінку всім доводам представника позивача, у зв'язку із чим просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянти посилаються на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на їх переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05 липня 2014 о 18:13 год. на номер « 102» надійшов виклик від ОСОБА_2 про те, що за адресою: Оболонський район, проспект Оболонський, буд. 36 «б» виник конфлікт в магазині «Сільпо». Позивач повідомила, що охорона магазину намагається забрати у неї її особисті речі.

Після зазначеного телефонного дзвінка, до місця конфлікту прибув наряд міліції. Позивач повідомила прибувшим працівникам міліції обставини конфліктної ситуації, втім, працівники міліції, зі слів позивачки, не проводили жодних дій, направлених на отримання письмових пояснень та зазначили про відмову в проведенні таких дій внаслідок відсутності у них повноважень, після чого поїхали.

Зазначений виклик позивачки був зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під номером 25564.

В подальшому, 05.07.2014 о 18:57 год., позивач повторно зателефонувала по номеру « 102» та повідомила, що в магазині «Сільпо» відбувся конфлікт з адміністратором магазину, а наряд, який був (перед цим), відмовився приймали заяву та, зі слів заявниці, не виконав своїх службових обов'язків.

На повторний виклик був направлений автопатруль № 536, що вбачається з письмових пояснень відповідача, які наявні в матеріалах справи.

В процесі перевірки по ІЦ Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві було встановлено, що позивач з письмовими заявами та зверненнями до органів внутрішніх справ не зверталась.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі бесіди з відвідувачами та робочим персоналом супермаркету «Сільпо» по пр. Оболонському 36 «б» у місті Києві, а також перехожими, відпочиваючими громадянами, було встановлено, що громадський порядок і спокій не порушувався.

Враховуючи вище викладене та те, що проведеною перевіркою ознак кримінального правопорушення виявлено не було, а тому підстав занесення ЖЄО-25564 від 05.07.2013 до єдиного реєстру досудових розслідувань не має.

За таких обставин, перевірку по матеріалам закінчено, а матеріали ЖЄО-25564 від 05.07.2014 списано до справ районного управління.

Позивач вважає такий висновок необґрунтованим та зазначає, що працівниками міліції необхідних заходів щодо перевірки фактичних обставин конфлікту не вчинялось, у зв'язку із чим остання звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з матеріалів справи вбачається наявність факту непорозуміння між позивачем і адміністрацією, охороною магазину «Сільпо», що не містить ознак адміністративного/кримінального правопорушення, внаслідок чого органи міліції не уповноважені вирішувати такі спори, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Разом з тим, в судовому рішенні зазначено, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо не надання відповіді на заяву позивача від 04.08.2014 вх. № Ч-2930, підлягає задоволенню, оскільки відповідач-1 не направив вмотивовану відповідь позивачу на її заяву від 04.08.2014 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про звернення громадян» встановлені особливості, порядок та строк розгляду звернень громадян. Дія даного Закону розповсюджується на всі правовідносини, крім тих, які врегульовані спеціальними нормативним актами. Зокрема, дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України.

Порядок реагування органів і підрозділів внутрішніх справ України на отримані заяви про злочини, що вчиненні чи готуються, інші правопорушення й події врегульовано нормами Кримінально-процесуального кодексу України та відповідними наказами МВС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Наказом МВС України від 28.04.2009 № 181 затверджено Інструкцію з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України (надалі - Інструкція № 181).

Згідно з п. 1.4 Інструкції № 181, одним з основних завдань чергових частин є, зокрема, приймання, реєстрація заяв і повідомлень про злочини, інші правопорушення й події, організація негайного реагування на них.

В п. 6.1 Інструкції зазначено, що черговий зобов'язаний забезпечити приймання та реєстрацію заяв і повідомлень про вчинені кримінальні, інші правопорушення та події відповідно до чинного законодавства.

Наказом МВС України від 22.10.2012 № 940 «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України», із змінами і доповненнями, затверджено Інструкцію з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події (надалі - Інструкція № 940).

Інструкцією № 940 передбачено обов'язкову реєстрацію всіх заяв, повідомлень, іншої інформації про злочини, правопорушення та події, що надійшли до органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4 Інструкції № 940 передбачено, що при надходженні до ОВС заяв чи повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події працівники чергових частин (далі - черговий) міськрайлінорганів з'ясовують час, місце, характер та інші обставини того, що сталося, організовують збір слідчо-оперативних груп (далі - СОГ), оперативних груп (далі - ОГ), інших нарядів та направляють їх на місця подій.

Старший наряду (СОГ, ОГ, ГШР, наряду патрульно-постової та дорожньо-патрульної служб), який перший з'явився на місці події, негайно інформує чергову частину ОВС про час фактичного прибуття.

Черговий вносить інформацію про час виїзду та прибуття нарядів на місця подій до відповідної інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії, затвердженої Наказом МВС України від 19.11.2012 № 1050, повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, отримані оператором телефонної лінії « 102», вносяться до окремого робочого зошита, в якому зазначаються відомості про дату та час надходження повідомлення, хто повідомив (П. І. Б., місце проживання/місцезнаходження, телефон), короткий зміст заяви. Уся отримана інформація про кримінальні правопорушення та інші події після її внесення до робочого зошита відразу передається до відповідних районних, районних у містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів) (далі - органи внутрішніх справ) для реагування, про що робиться відмітка у робочому зошиті (кому передано повідомлення, номер реєстрації в журналі ЄО органу внутрішніх справ).

Отже, вказаними вище Інструкціями, затвердженими наказами МВС України, визначено, які дії має вчинити оперативний черговий в разі отримання повідомлення про злочини та інші події, в тому числі, за телефоном. Зокрема, в разі отримання інформації, що не містить явних ознак злочину, така інформація вноситься до журналу єдиного обліку (ЖЄО), який обов'язково ведеться черговою частиною.

Повідомлення позивача, що надійшло 05.07.2014 о 18:13 по лінії « 102» та в подальшому зареєстроване в ЖЄІ за № 25564, не містило явних ознак злочину та стосувалось особистих непорозумінь позивача з охороною та адміністрацією магазина «Сільпо».

У відповідності до Інструкції № 940 для перевірки інформації на місце події направлено працівників міліції, за результатами проведеної перевірки встановлена відсутність факту застосування до позивачки чи інших осіб фізичного впливу чи спеціальних засобів, підтвердження фактів порушення громадського порядку не знайдено.

Оскільки повідомлення позивача, здійснене 05.07.2014 в 18:13 на лінію « 102» не є заявою або повідомленням про злочин та не реєструвалась в ЖРЗПЗ, ознак злочину в ході перевірки не виявлено, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави виносити одне з передбачених в ст. 214 КПК України рішень.

Крім того варто зазначити, що Наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177 з метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення затверджено Положенням про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 4.3. цього Положення за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (Додаток 9).

Наявний в матеріалах справи Висновок про результати розгляду матеріалів перевірки (реєстр. ЖЄО № 25564) за своєю формою та змістом відповідає Порядку складання висновку про результати розгляду звернення громадянина (Додаток 9 до Положення) та містить пропозицію про доцільність закінчення (продовження) перевірки за зверненням.

Посилання апелянта-1 на відсутність відображення у висновку обставин подання нею відповідних письмових пояснень спростовуються матеріалами справи, адже судом встановлено відсутність подання позивачем працівникам міліції будь-яких письмових пояснень.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається відсутність протиправних дій/бездіяльності відповідача-1 щодо розгляду матеріалів перевірки ЖЄО-25564. В ході перевірки працівниками міліції не встановлено фактів порушення громадського порядку, застосування до позивача сили чи спеціальних засобів з боку інших осіб.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позовної вимоги про скасування висновку від 09.07.2014 по результатам розгляду матеріалів перевірки ЖЄО-25564 від 05.07.2013 слід відмовити.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 04.08.2014 позивач звернулась до відповідача-1 з зазначеною заявою, в якій просила, направити на адресу її фактичного проживання або видати на руки, у встановлені чинним законодавством України строки письмову відповідь про прийняте рішення за результатами розгляду даного звернення.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем-1, що в межах строку, визначеного ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», відповідач-1 не направив та не вручив наручно вмотивовану відповідь позивачу на її заяву від 04.08.2014 року.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, що було вірно зроблено судом першої інстанції.

Позовні вимоги про визнання неправомірними дій прокуратури Оболонського району міста Києва щодо не прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача від 04.08.2014 та зобов'язання прокуратуру Оболонського району міста Києва прийняти постанову з рішенням по результатам розгляду скарги позивача від 04.08.2014, задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Листом від 07.08.2014 № 42-1702-14 прокуратура Оболонського району міста Києва повідомила позивача про те, що за результатами розгляду звернення від 04.08.2014 встановлено відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відносини, які склались, не містять ознак вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин доводи позивача про не прийняття прокуратурою Оболонського району будь-якого рішення, є безпідставними, що також було зазначено в рішенні суду першої інстанції.

До того ж, в рішенні, оформленому листом від 07.08.2014 № 42-1702-14, позивачу роз'яснено, що зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора позивач має право звернутись до Оболонського районного суду міста Києва.

Стосовно зобов'язання відповідача-2 прийняти постанову, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, вищевказана позовна вимога розцінюється як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає, що було вірно зроблено судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови решти позовних вимог з тих підстав, які викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.