Справа № 338/1007/14-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 876/10771/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

08 липня 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (далі - ІДАБК), в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 25.06.2014 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 21924 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що жодних будівельних робіт вона не здійснювала. Розцінена інспектором як фундамент, бетонна обмостка навколо молокоприймального пункту була здійснена ОСОБА_2 з метою уникнення руйнування вказаної будівлі.

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області постановою від 22 жовтня 2014 року позов задовольнив.

Визнав протиправною та скасував постанову №13/7/9/05-2/464 від 25 червня 2014 року виконуючого обовязки начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області про накладення штрафу в розмірі 21924 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на ФОП ОСОБА_1

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ІДАБК подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не дотримався правил територіальної підсудності під час розгляду справи та безпідставно посилається на КУпАП, адже позивач був притягнений до відповідальності відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Також зазначає про те, що постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.06.2014 притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої абз.2 п.4. ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Крім того, вказує на те, що висновки суду щодо можливості притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності виключно Крім того, вказує на те, що висновки суду щодо можливості притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності виключно субєктів містобудування, які є замовниками будівництва або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, до відповідальності, згідно п.9 ч.2 ст.2 Закону України ,,Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, може бути притягнуто виключно субєкти містобудування - замовник будівництва обєктів або той, що виконує функції замовника і підрядника, на думку суду, позивачка не відноситься до субєкта містобудування.

Відповідно ст.7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом. Вимоги закону відповідач не виконав.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають нормам процесуального права та є помилковими.

Судом встановлено, що відповідачем проведено позапланову перевірку містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, за результатами якої складено Акт від 19.06.2014 року, яким встановлено порушення позивачем п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Виявлені проведеною перевіркою порушення зафіксовані в протоколі про порушення у сфері містобудівної діяльності від 19.06.2014 року.

19.06.2014 року відповідачем винесено припис з вимогами усунути допущені порушення шляхом приведення документації у відповідність до діючих державно-будівельних норм, стандартів і правил в шестимісячний строк.

25.06.2014 року відповідачем на підставі складених акту перевірки та протоколу, винесено постанову №13/7/9/05-2/464 про накладення штрафу за відповідні правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбачених абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено на позивача штраф у сумі 21924,00 грн.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, то передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності регулюються Законом України від 17 лютого 2011 року №3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» (із змінами і доповненнями).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (далі - Порядок № 553).

Відповідно до п.2 Порядку №533 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Згідно п.п.5, 6 Порядку №533 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи інспекції, який затверджується керівником відповідної інспекції. Інспекції проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку.

Як встановлено п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Як встановлено ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Згідно п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п.3 п.11 Порядку № 553 посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Приписами пункту 16-18 Порядку №553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

Відповідно до п. 21 Порядку у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис.

Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлена відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації, на об'єктах I категорії складності, у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат (абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів законність своїх дій належними доказами. Факт порушення позивачем містобудівних норм підтверджується актом перевірки та протоколом, а оскаржена постанова прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи предметом оскарження у даній справі є постанова ДАБК про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до правил предметної підсудності та особливостей провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи рішення суб'єкта владних повноважень в справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності (п.2 ч.1 ст.18, ст.171-2 КАС України) місцевому загальному суду як адміністративному підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, п.1 ч.2 ст.18 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Позивач був притягнутий до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності і постановою про накладення штрафу до нього були застосовані фінансові санкції, на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративним правопорушенням, а накладення штрафу на підставі Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» не є адміністративним стягненням, оскільки являється адміністративно-господарською санкцією.

У зв'язку з цим апеляційний суд вважає, в даному випадку має місце спір між фізичною особою та державним органом, а отже такий підсудний окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, яке є предметом оскарження, прийнято неповноважним судом, що також є безумовною підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині застосування норм процесуально права, апеляційний суд визнає правильним скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року у справі № 338/1007/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_3