Справа № 2а-0370/3804/11
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 876/5221/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника третьої особи Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Державної митної служби України, Львівської митниці на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної митної служби України, третя особа - Львівська митниця (тепер Львівська митниця ДФС ) про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_2 30.12.2011 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної митної служби України, третя особа - Львівська митниця в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ №1084 від 26.12.2011 року «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року», яким тимчасово, строком на два роки позбавлено права на перевезення товарів на умовах Конвенції МДП 1975 року ФОП ОСОБА_2 за недоставлення вантажу за місцем призначення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1084 від 26.12.2011 року про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Державна митна служба України, Львівська митниця оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційних скаргах просять рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянти зазначають, що станом на 26.12.2011 року у Держмитслужби України існували всі підстави для винесення оскаржуваного наказу, так як постановою Галицького районного суду м. Львова від 23.09.2010 року у справі про порушення митних правил № 3-2971/2010 відносно водія ОСОБА_4,1 яка набрала законної сили 28.01.2011 року, останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 349 Митного кодексу України, та накладено штраф у розмірі 10 000 грн.

Лише в подальшому, ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23.09.2010 року, йому було поновлено строк на апеляційне оскарження та лише 01.03.2012 року постановою Апеляційного суду Львівської області скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 23.09.2010 року.

При цьому, судом не враховано, що в постанові про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 30.07.2010 року вказується лише «про заволодіння автомобілем марки «Рено Магнум»; д.н.з. НОМЕР_1, 2002 року випуску, разом з причепом марки «Самро» д.н.з. НОМЕР_2, 2002 року випуску, належним ОСОБА_2, чим заподіяли матеріальної шкоди на загальну суму 240 000 грн.».

Про викрадення вантажу у вказаній постанові не вказується. Окрім того, вартість вантажу становила 355 293,8 грн. (згідно INVOICE №000008697 від 23.07.10), а заподіяна шкода - 240 000 грн., що свідчить про невключення вартості вантажу, який, переміщувався за книжкою МДП VX 63988471, до суми заподіяної шкоди.

Відповідно ж до протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин від; 25.07.2010 року (зареєстрована в ЖРЗПЗ Горохівського РВ УМВС у Волинській! області за № 1123 25.07.10), позивачем не заявлялося про викрадення у нього товарів, що перевозились автомобілем, а в постанові про порушення кримінальної справи за нововиявленими обставинами з одночасним об'єднанням її з кримінальною справою 11-141-10 в одне провадження від 25.01.12 року не зазначено жодної нововиявленої обставини, яка б вказувала на факт викрадення товару.

На погляд апелянтів, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 03.05.2012року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012 року у справі № 2а/0370/3237/11 про визнання незаконною та скасування претензії Львівської митниці, відповідно до частини четвертої статті 70 КАСУ не можуть підтверджувати факт викрадення вантажу.

Крім цього,зазначають, що у справі № 1304/3-2971/10 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 349 Митного кодексу України, не бере участі жодна з осіб, які беруть участь у даній справі, тому встановлені рішенням у справі № 1304/3-2971/10 обставини не можуть вважатись доведеними.

Відтак, ухвалене рішення суду вважають таким, що прийняте в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права на підставі неправильно встановлених обставин справи, які не підтверджено наявними у справі доказами

Представник Львівської митниці вимоги апеляційних скарг підтримав, з зазначених в них підстав, вказавши , що на момент винесення оскаржений наказ є правомірним.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2010 року належний позивачу транспортний засіб «Рено Магнум» реєстраційний номер НОМЕР_1/НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, прибув на митний пост «Краковець» Львівської митниці з товаром - «одяг, косметика, біжутерія, побутова техніка» згідно Інвойсу 000008697, СМR №002691 від 23.07.2010 року.

Перевізнику видана книжка МДП VХ 63988471.

Транспортний засіб із вантажем був направлений митним постом «Краковець» Львівської митниці у зону діяльності Дністровської митниці в митному режимі «Транзит» для пропуску за межі митної території України та подальшого слідування до митниці призначення на адресу отримувача товару - ООО «Армекс MD -3300, м. Тирасполь, вул.Леніна,44 Молдова.

Внаслідок недоставлення вантажу за місцем призначення, 03.09.2010 р. працівниками Львівської митниці був складений Протокол про порушення митних правил №1274/20908/10.

Статтею 349 Митного кодексу України передбачено відповідальність за невивезення за митний кордон України товарів, транспортних засобів, ввезених з метою транзиту через територію України, в строки, встановлені митним органом.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 03.09.2010 року водія ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 349 МК України та накладено стягнення у вигляді 10000 грн. штрафу.

В зв'язку з вищевикладеним, відповідачем Державною митною службою України 26.12.2011 року було видано наказ № 1084 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року», яким тимчасово, строком на два роки позбавлено права на перевезення товарів на умовах Конвенції МДП 1975 року фізичну особу - підприємця ОСОБА_2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності оскаржуваного наказу, позаяк останнім не враховано крадіжку даного вантажу, тобто нездоланною силою, що не залежала від позивача.

Колегія суддів вважає цей висновок таким, що відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Так, приймаючи оскаржений наказ, відповідач виходив з того, що особу водія притягнуто до адміністративної відповідальності за не доставку вантажу.

Проте, з постанови Галицького районного суду міста Львова від 03.09.2010 року слідує, що в матеріалах справи відсутні дані щодо викрадення товару, який перебував під митним контролем та, який є предметом порушення митних правил, оскільки з постанови про порушення кримінальної справи від 30.07.2010 року вбачається, що кримінальну справу порушено лише за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України.

Так, 30 липня 2010 року слідчим слідчого відділу Горохівського РВ України у Волинській області на підставі зібраних матеріалів, що містять достатньо підстав для порушення кримінальної справи винесено постанову про порушення кримінальної справи №14-141-10 за ознаками ч.3 ст. 289 Кримінального кодексу України.

З даної постанови видно, що 25 липня 2010 року приблизно об 11 годині в с. Сільце Горохівського району Волинської області, на автодорозі № Н-17, сполученням м. Львів м. Радехів - м.Луцьк невідомі особи, з метою заволодіння транспортним засобом, зупинили вантажний автомобіль марки «Рено Магнум» д.н.з. НОМЕР_1/НОМЕР_2, 2002 року випуску з причіпом, належний позивачу під керуванням ОСОБА_4. Невідомі особи, у формі працівників державної автомобільної інспекції і зупинили автомобіль і запропонували водію вийти з автомобіля під приводом перевірки документів. Після чого застосувавши до останнього насильство, що є небезпечним для життя та здоров'я, заволоділи автомобілем з причіпом.

Однак , з матеріалів справи також видно, що 25.01.2012 року слідчим слідчого відділу Горохівського РВ України у Волинській області винесено постанову про порушення кримінальної справи за нововиявленими обставинами (за ч.4 ст. 185 КК України) з одночасним обєднанням її з кримінальною справою 14-141-10 в одне провадження.

Із змісту останньої постанови вбачається, що в ході проведення досудового слідства по вищевказаній кримінальній справі було встановлено, що невідомі особи таємно викрали товарно-матеріальні цінності з автомобіля та причіпа на загальну суму 320000 грн., що являється великими розмірами.

У зв'язку із встановленими в ході досудового слідства обставинами щодо викрадення товару, який доставлявся до Дністровської митниці, ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на постанову Галицького районного суду міста Львова від 03.09.2010 року.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 01.03.2012 року вищевказану постанову скасовано, а провадження у справі закрито.

В останній зазначено, що причиною не вивезення ОСОБА_4 вантажу у встановлений термін за межі митного кордону України є те, що 25.07.2010 року невідомі особи незаконно заволоділи автомобілем «Рено Магнум» д.н.з. НОМЕР_1/НОМЕР_2, 2002 року випуску з причіпом до нього, яким він керував і в якому знаходився вантаж.

Факт викрадення товару підтверджується довідкою т.в.о. начальника Горохівського РВ УМВС України у Волинській області від 27.07.2010 року № 3791 щодо повідомлення про злочин, копією протоколу усної заяви про злочин зареєстрованої в ЖРЗПЗ Горохівського РВ УМВС у Волинській області за № 1123, а також наявністю двох постанов про порушення кримінальної справи.

Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано було взято до уваги листа-повідомлення позивача від 30.07.2010 року № 89 адресованого в.о. начальника Львівської митниці з проханням припинити процедуру транзиту вантажу по Україні у зв'язку з його викраденням в результаті незаконного заволодіння 25.07.2011 року автомобілем з причіпом під керуванням водія ОСОБА_4, в якому знаходився транзитний вантаж.

Вказані вище обставини встановлені також постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03.05.2012року,ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2012 року у справі № 2а/0370/3237/11 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2013 року, постановлені між тими ж сторонами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 41 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП 1975 року) якщо митні органи визнають достатніми докази того, що вантаж, зазначений у маніфесті книжки МДП, загинув або безповоротно втрачений в результаті дорожньо-транспортної пригоди або при обставинах, викликаних нездоланною силою, або що недостача є результатом причин, властивих вантажу, то вони звільняють від сплати звичайно належних мита і зборів, тобто не несуть відповідальності.

Вантаж згідно INVOICE №000008697 від 23.07.10 року, СМR №002691 від 23.07.2010 року, книжки МДП VX 63988471, який був направлений митним постом Краковець» Львівської митниці у зону діяльності Дністровської митниці в митному режимі «Транзит» для пропуску за межі митної території України та подальшого слідування до митниці призначення на адресу отримувача товару - ООО «Армекс МD) - 3300, м. Тирасполь, вул.Леніна, 44 Молдова був викрадений, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами та поясненнями осіб, які беруть участь у справі, що не спростовано представником митного органу при апеляційному перегляді.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу в повному обсязі не було враховано всіх обставин не вивезення позивачем вантажу у встановлений термін за межі митного кордону України.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Державної митної служби України, Львівської митниці залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі №2а/0370/3804/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 30.06.2015 року.