Справа № 820/5675/15
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 червня 2015 р. № 820/5675/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Нгуєн Тхі Тоан
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Нгуєн Тхі Тоан, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд скасувати рішення, викладене у формі висновку про скасування рішення про надання дозвілу на імміграцію громадянці ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Тоан, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2011 р.

Позивачка у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому у відповідності до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

20 квітня 2015р. Нгуєн Тхі Тоан до Головного управління ДМС України в Харківській області була подана Заява про дійсність Посвідки на постійне проживання в Україні гр.. Нгуєн Тхі Тоан, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ХР №13373. З зазначеною заявою звернувся у звязку зі скаргами серед його земляків з вєтнамської діаспори про скасування їм Посвідок на постійне місце проживання.

Головним управлінням ДМС України в Харківській області було прийнято Висновок про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянці ОСОБА_1 Ніуєн Тхі Тоан.

Висновок обґрунтований тим, що громадянка ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Тоан у 1988 році прибула в Україну в м. Харків з метою працевлаштування. 25.08.2001 року одружилася з громадянином ОСОБА_1 Ву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому рішенням ГІРФО УМВС України в Харківській області від 24.01.2005 була дозволена імміграція в Україну на підставі пункту 2 частини 6 статті 4 Закону України «Про Імміграцію» від 07.06.2001, був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР № 12400 терміном дії безстроково.

Керівництвом УПРФО ГУМВС України в Харківській області 20.06.2003 року на підставі заяви гр.. ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Тоан було прийнято рішення щодо документування його посвідкою на постійне місце проживання відповідно до абзацу 4 розділу V Прикінцеві положення Закону України Про імміграцію.

Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області від 10.08.2011 було скасовано рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Пунктом 12 Порядку визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Пунктом 17 вищезазначеного Порядку передбачено, що рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання за відомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі за текстом - Закон №2491) передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

В силу приписів пунктів 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (у редакції, чинній на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення), дозвіл на імміграцію скасовується органом за місцем його видачі. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу за місцем прийняття рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Пунктом 25 цього Порядку визначено, що рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов'язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

Будь - яких належних та допустимих доказів того, що позивачем з метою підтвердження свого статусу було надано неправдиві відомості, підроблені документи чи документи, які втратили чинність, що в силу приписів пункту 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-ІІІ є підставою для скасування дозволу на міграцію (вилучення посвідки на постійне проживання), відповідачем суду не надано.

Жодних обставин, що свідчать про наявність інших визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-ІІІ, підстав для вилучення у позивача посвідки на постійне місце проживання, як то: набрання законної сили вироком суду про засудження іммігранта до позбавлення волі на строк більше одного року; наявність загрози національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні внаслідок відповідних дій іммігранта; в цілях охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; порушення іммігрантом законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; у зв`язку з настанням інших випадків, передбачених законами України, суду не наведено.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що особи, визначені абзацом 4 пункту 4 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-ІІІ вважаються такими, що отримали дозвіл на імміграцію у разі їх звернення протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Цим же Законом зобов`язано Кабінет Міністрів України у двомісячний термін з дня набрання чинності цим Законом прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону.

Закон України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-ІІІ набрав чинності 07.08.2001. Шестимісячний термін, встановлений цим Законом для подання наведеною вище категорією осіб заяв про видачу посвідки на постійне проживання в Україні, закінчився 07.02.2002, в той час як підзаконний нормативно - правовий акт, необхідний для реалізації цього Закону в частині здійснення провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, оформлення та видачі посвідок на постійне проживання, а саме, Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджено постановою Кабінетом Міністрів України лише 26.12.2002 за № 1983. Позивач звернувся з відповідною завою 23.04.2003р. до спливу терміну 26.06.3003р. (протягом шести місяців з дня прийняття постанови).

При цьому, чинним законодавством України з питань імміграції такої підстави як скасування вже виданого дозволу на міграцію (оформленої посвідки на постійне проживання) у зв`язку зі зверненням особою із заявою про отримання такого дозволу (посвідки) поза межами визначеного Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-ІІІ строку, не передбачено.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 128, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Нгуєн Тхі Тоан до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення, викладене у формі висновку про скасування рішення про надання дозвілу на імміграцію громадянці ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Тоан, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2011 р.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Панов М.М.