Справа № 804/2183/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. справа № 804/2183/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року у справі №804/2183/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська до публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ» в особі філії - відділення №42 ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» про стягнення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська 13 серпня 2014 року звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ» в особі філії - відділення №42 ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» в якому просить суд стягнути з цього відділення штраф у сумі 1165,56 грн.

Позов обґрунтовано тим, що у ході проведення перевірки позивачем було встановлено порушення відповідачем параграфу 1 ст.4 договору №2 укладеного між позивачем і відповідачем від 04.01.2010 року і додаткової угоди №1 від 24.12.2010 року, а саме: встановлено затримку повернення коштів відповідачем на рахунок позивача після смерті пенсіонера ОСОБА_1 у сумі 1165,56 грн. 25.06.2013 року. Позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату штрафу, однак відповідач відмовився сплатити штраф посилаючись на відсутність підстав для стягнення штрафу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що несвоєчасне зарахування коштів сталося не з вини відповідача, а з вини ДФ АТ «Ощадбанк», а тому відповідач не може нести відповідальність у вигляді застосування штрафу згідно з ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України та умов договору №2 від 04.01.2010 року за відсутності вини відповідача та виходячи з того, що згідно з ст.61 Конституції України юридична відповідальність носить індивідуальний характер.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 04.01.2010 року між управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та відкритим акціонерним товариством «АКБ «КАПІТАЛ» був укладений договір №2 про зарахування і виплату пенсій та допомог через ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» (а.с. 4-6).

За додатковою угодою №1 від 24.12.2010 року до договору №2 від 04.01.2010 року вищевказаний договір був пролонгований (а.с. 7).

10.06.2013 року позивачем було проведено планову перевірку дотримання Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 №1596 та питання своєчасності і повноти зарахування (повернення) коштів управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на поточні рахунки пенсіонерів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року за результатами якої було складено акт №24 від 10.06.2013 року за висновками якого встановлено, що кошти згідно з запитом від 29.12.2011 року отриманого банком 18.01.2012 року на ім'я ОСОБА_1 на суму 1165,56 грн. повернуто із затримкою строку на 4 дні, чим порушено вимоги п.13 Порядку №1596 та умов параграфу 1 ст.4 договору (а.с. 8-9).

Згідно з протоколом розбіжностей до акта №24 від 10.06.2013 року за запитом позивача від 29.12.2011 року щодо повернення пенсії на ім'я ОСОБА_1 у сумі 1165,56 грн. у зв'язку з його смертю, який був отриманий банком 18.01.2012 року повернення вказаних коштів відбулося банком 18.01.2012 року та у платіжному документі було зазначено код ЄДРПОУ УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська з помилкою, яка була виправлена цього ж дня 18.01.2012 року, однак ДФ АТ «Ощадбанк» проігнорувала виправлені реквізити та 23.01.2012 року повернула вказані кошти на рахунок відповідача, які цього ж дня повторно були перераховані позивачеві (а.с. 10).

25.06.2013 року позивач направив на адресу відповідача лист-претензію №5413/04/28 про сплату штрафу в розмірі 1165,56 грн. за затримку на 4 дні строків повернення коштів в порушення вимог п.13 Порядку №1596 та умов параграфу 1 ст. 4 договору №2 від 04.01.2010 року, однак листом від 09.07.2013 року №42/0611 відповідач відмовив у сплаті штрафу посилаючись на своєчасне повернення коштів у сумі 1165,56 грн. позивачеві 18.01.2012 року (а.с. 14-15).

Стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1165,56 грн. за порушення вимог п.13 Порядку №1596 та умов параграфу 1 ст. 4 договору №2 від 04.01.2010 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1,2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи зобовязання щодо повернення відповідачем позивачу не зарахованих на поточні рахунки одержувачів сум пенсій та грошової допомоги не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів виникло на підставі договору №2 від 04.01.2010 року.

Тобто спірні відносини регулюються перш за все умовами договору №2 від 04.01.2010 року.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов параграфу 1 статті 4 договору №2 від 04.01.2010 року не зараховані на поточні рахунки одержувачів суми пенсій та грошової допомоги не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів повертаються установами банку органам фонду та управління. При цьому, робиться відповідна позначка на другому примірнику списків та описів до них.

З матеріалів справи вбачається, що за запитом позивача від 29.12.2011 року щодо повернення пенсії на ім'я ОСОБА_1 у сумі 1165,56 грн. у зв'язку з його смертю, який був отриманий банком 18.01.2012 року повернення вказаних коштів відбулося банком 18.01.2012 року та у платіжному документі було зазначено код ЄДРПОУ УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська з помилкою, яка була виправлена цього ж дня 18.01.2012 року, однак ДФ АТ «Ощадбанк» проігнорувала виправлені реквізити та 23.01.2012 року повернула вказані кошти на рахунок відповідача, які цього ж дня повторно були перераховані позивачеві (а.с. 10).

Отже, у звязку з зазначенням відповідачем з помилкою у платіжному документі коду ЄДРПОУ УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська повернення коштів позивачу відбулося з затримкою тобто, з порушенням умов параграфу 1 статті 4 договору №2 від 04.01.2010 року.

Відповідно до умов параграфу 2 статті 11 договору №2 від 04.01.2010 року сторони звільняються від відповідальності за договором у разі його невиконання чи неналежного виконання з причин, що перебувають поза межами контролю сторін (форс-мажорні обставини) зміна чинного законодавства, стихійне лихо, тощо.

Враховуючи те, що зазначення відповідачем з помилкою у платіжному документі коду ЄДРПОУ УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, у звязку з чим повернення коштів позивачу відбулося з затримкою не є форс-мажорною обставиною, зміною чинного законодавства, стихійним лихом, тощо, відповідач не звільняється від відповідальності за договором №2 від 04.01.2010 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції на норми ст. ст. 614, 617 Цивільного кодексу України, яким передбачено, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, оскільки спірні відносини регулюються перш за все умовами договору №2 від 04.01.2010 року, параграфом 2 статті 11 якого визначено підстави для звільнення від відповідальності у разі його невиконання чи неналежного виконання.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до параграфу 1 статті 6 договору №2 від 04.01.2010 року відповідальність за несвоєчасну виплату та доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки органів Фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на установи банку накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернених сум пенсійних виплат.

Враховуючи те, що відповідачем було порушено умови договору №2 від 04.01.2010 року, а також те, що він не звільнений від відповідальності у разі його невиконання чи неналежного виконання, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 року у справі №804/2183/15 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Стягнути з відділення №42 публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ» на користь управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська штраф у сумі 1165 (одна тисяча сто шістдесят пять) гривень 56 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко