Справа № 540/637/15-а
Суддя: Кравець С. В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/637/15-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Шидловської Н.М.

представника відповідача Малісевич І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання рішення нечинним та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, -

на підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 30 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови, -

в с т а н о в и в :

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 лютого 2015 року йому виповнилося 50 років і він набув право на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), оскільки є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС. Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні пенсії, обґрунтовану відсутністю відомостей про дні виїзду в зону відчуження, населенні пункти та тим, що неповністю вказано ім`я, по-батькові заявника, не виявлено даних про кратність оплати праці в спірний період, просить суд визнати не чинним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області від 25.05.2015 № 6 щодо відмови йому у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ; зобов`язати управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ з дня виникнення права на пенсію 26.02.2015 та вчинити дії по виплаті нарахованих сум.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та позивач зазначив, що 08.05.1986 він був призваний на збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до 27.08.2015 де здійснював ремонт техніки. Місцем дислокації військової частини було с. Оране, але вони також здійснювали виїзди в 10-кілометрову зону в м. Прип`ять та м. Чорнобиль, всього 7-8 разів, з яких десь 4 рази у травні, а решта в інші місяці, та з цих днів близько 5 разів виїжджав зі свідком ОСОБА_2 якому пенсія вже призначена.

Представник відповідача заперечує проти позову з тих підстав, що у наданих позивачем документах відсутні дні виїзду в зону відчуження, а також в архівній довідці зазначені лише ініціали позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.04.1993 року (а.с.6).

З наданого позивачем паспорту серії НОМЕР_2 виданого Машівським РВ УМВС України в Полтавській області 28 грудня 2012 року вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто 26.02.2015 досяг 50-річного віку (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно-забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів пенсійний вік скорочується на 10 років.

При цьому, згідно з частиною 3 цієї статті, призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до ст. 65 цього Закону, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Згідно з вимогами зазначеного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається також посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС; довідка про періоди перебування в зоні відчуження за ф. 122.

Відповідно до п.п. «ґ`п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988 року; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

З наданих позивачем доказів видно, що в період з 08.05.1986 по 27.08.1986 року він виконував завдання Уряду по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_3 , на виконання вказаних робіт був призваний через військкомат, що убачається з копії військового квитка серії НОМЕР_4 та підтверджується довідкою, виданою Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 25.12.2014 (дублікат) (а.с.10,11).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він спільно з позивачем в одній військовій частині з 09.05.1986 брав участь по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та спільно виїжджали близько 4 разів до в м. Прип`ять, де ремонтували техніку, робили загородження. Чорнобильська пенсія йому призначена за рішенням суду, оскільки у документах також не були відображені виїзди та він є пенсіонером з 2008 року.

З наданих суду документів свідка вбачається, що він дійсно, як і позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС також у ВЧ НОМЕР_3 , але з 10.05 по 07.06.1986, що вбачається з копії його військового квитка серії НОМЕР_5 і є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 від 05.08.2008 (а.с. 39-42).

Таким чином у суду немає підстав сумніватися у показаннях цього свідка і таких доказів суду не надано.

В той час за довідкою від 23.03.1983 № 121 виданою КСП «Прогрес», ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження «Чорнобиль» за період з 08.05.1986 року по 28.08.1986 року виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 2 в сумі 1244,78 карбованців відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7(а.с.13).

Пунктом 1 Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, установлено, «что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы».

Таким чином, з наведеної норми та з огляду на виплату позивачу зарплати у кратному розмірі з коефіцієнтом 2 видно, що він був зайнятий на роботах в першій зоні небезпеки.

Натомість управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі рішенням від 25.05.2015 № 6 відмовило позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, мотивуючи тим, що архівну довідку, видану Галузевим державним архівом міністерства оборони 26.12.2014 року №179/1/16565 про період виконуваних робіт заявником в зоні відчуження з 08.05.1986 по 27.08.1986 неможливо взяти до уваги, оскільки вона не містить відомостей про дні виїзду в зону відчуження та населені пункти, неповністю вказано прізвище, ім`я та по батькові заявника, а судового рішення про встановлення належності йому вказаної довідки позивач не надав. Перевіркою первинних документів нарахування заробітної плати за відповідний період не виявлено, інших документів які могли б підтвердити участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачем не надано (а.с.8,9).

З урахуванням вищевикладеного та визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд вважає що права позивача підлягають захисту.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, подані ним документи не викликають сумнівів його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 08.05.1986 по 27.08.1986 року, про це свідчать і інші досліджені в судовому засіданні документи, підтверджено показаннями свідка, якому вже призначено такий вид пенсії, а тому відмова відповідача є незаконною та необґрунтованою, а відтак суд приходить до висновку, що її слід визнати нечинною, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

В той час оскільки суд визнав оспорюване рішення нечинним, внаслідок чого воно втрачає свою силу, а відтак позов про скасування даного рішення задоволенню не підлягає, оскільки фактично дублює першу вимогу.

Одночасно слід зазначити, що той факт, що документи про виїзди позивача на роботи в зону ЧАЕС знищені по причині великої зараженості, не свідчать про те, що позивач не виїжджав у зону відчуження та не може бути підставою для відмови в позові.

Разом з тим, з наданих позивачем документів видно, що він звернувся з заявою про призначення вказаної пенсії 07.05.2015 і 25.05.2015 отримав відмову відповідача про відсутність для цього законних відстав, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу підлягає задоволенню з 27.02.2015, тобто з наступного дня після досягнення позивачем 50-річного віку необхідного для призначення пенсії.

При цьому не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії по виплаті нарахованих сум пенсії, оскільки ці дії є обов`язком пенсійного органу після призначення пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-14, 17, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання рішення нечинним та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку задоволити частково.

Визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області від 25.05.2015 № 6 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27 лютого 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні в той же строк з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Постанови виготовлено та підписано 01 липня 2015 року

Суддя: