Справа № 815/1478/15
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1478/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сок Трейд" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 року № НОМЕР_1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, що воно прийнято з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про його скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 04.09.2014 року № 2026, та на підставі направлень від 04.09.2014 року № 002182/1977 та № 002183/1978, виданих ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, посадовими особами відповідача згідно із п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.4, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-УІ, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Сок Трейд» з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Броклідер Інформ», код за за період травень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт від 22.09.2014 року № 5174/15-53-22-08/32642016 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Сок Трейд», код за ) з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Броклідер Інформ», код за за період травень 2014 року», відповідно до висновку якого перевіркою встановлено, що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. Перевіркою ТОВ «Сок Трейд» не підтверджено реальність проведених господарських операцій з ТОВ «Броклідер Інформ» за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму податкового кредиту по здійсненим операціям на суму 92 124,39 грн., в т.ч. по періодах: травень 2014 року - 5980,20 грн., червень 2014 року - 86144,19 грн. (а.с. 25-47 том 1).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для донарахування позивачу податку на додану вартість у сумі 92 124,00 грн. та відповідно штрафних (фінансових) санкцій з даного виду податку, стали висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за період травень-червень 2014 року на загальну суму 92 124,39 грн. по господарським операціям позивача з ТОВ «Броклідер Інформ», оскільки реальність вчинення вказаних господарських операцій відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів задекларований на папері, у ТОВ «Сок Трейд» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.10.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 138 186,00 грн. (за основним платежем - 92 124,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 46 062,00 грн.).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 13.10.2014 року № НОМЕР_1, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Крім того, положеннями ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «Сок Трейд» здійснював господарські операції з придбання (поставки) лабораторного обладнання з контрагентом ТОВ «Броклідер Інформ».

Так, згідно договору поставки №35/05/14 від 13 травня 2014 року, укладеного між TOB «Сок Трейд» (покупець) та TOB «Броклідер Інформ» (продавець), позивач купив лабораторне обладнання: пробірки 42*300 мм(3 шт/уп) - 4 штуки; тестовий набір «Veratox» для визначення Афлатоксину HS - 3 штуки; каталізатор Кьельтбас CM, 1000 шт. - 1 упаковка; рослини/35S+FMV/NOS скрінінг-1 штука; тестовий набір «Veratox» для визначення Т-2/НТ - 2 штуки., всього на суму: 25 521,60 грн., що підтверджується: податковою накладною № 10 від 23.05.2014 pоку, видатковою накладною №52 від 23.05.2014 pоку, рахунком на оплату №52 від 23.05.2014 pоку, товарно-транспортною накладною від 23.05.2014 року (а.с. 95-102 том 1).

Згідно договору купівлі-продажу №39/05/14 від 26 травня 2014 року, укладеного між TOB «Сок Трейд» (покупець) та TOB «Броклідер Інформ» (продавець), позивач купив лабораторне обладнання: тестовий набір «Veratox» для визначення DON - 1 штука, всього на суму: 2 580,00 грн., що підтверджується: податковою накладною № 33 від 30.05.2014 pоку, видатковою накладною №77 від 30.05.2014 року, рахунком на оплату №77 від 30.05.2014 pоку, товарно-транспортною накладною від 30.05.2014 pоку; планшет - 1 штука; тестовий набір «Veratox» для визначення Афлатоксину - 2 штуки; тестовий набір «Veratox» для визначення DON- 1 штука, всього на суму: 7 779,60 грн., що підтверджується: податковою накладною № 24 від 26.05.2014 pоку, видатковою накладною №66 від 26.05.2014 року, рахунком на оплату №67 від 26.05.2014 pоку, товарно-транспортною накладною від 26.05.2014 pоку (а.с. 103-116 том 1).

Згідно договору поставки №41/05/14 від 28 травня 2014 року, укладеного між TOB «Сок Трейд» (покупець) та TOB «Броклідер Інформ» (продавець) позивач купив лабораторне обладнання: аналізатор Inframatic 9500 HLW в комплекті - 1 комплект, всього на суму: 516 865,16 грн., що підтверджується: податковою накладною № 32 від 28.05.2014 pоку, видатковою накладною №76 від 28.05.2014 pоку, рахунком № 73 від 28.05.2014 pоку, товарно-транспортною накладною від 28.05.2014 pоку, банківською випискою від 17.06.2014 року та від 02.09.2014 року (а.с. 117-128 том 1).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів, що підтверджується банківськими виписками.

Крім того на підтвердження реальності взаємовідносин з вищезазначеним контрагентом, позивач надав до суду копії: прибуткових внутрішніх складських накладних та договорів оренди нежитлових приміщень; свідоцтва про державну метрологічну атестацію; технічного паспорту Аналізатора; інструкції до тестових наборів «Veratox», оборотно-сальдові відомості по рахункам 112 та 281 (а.с. 229-256 том 1, 13-54 том 2).

Також судом встановлено, що в подальшому вищевказане лабораторне обладнання, було продане позивачем до TOB «Форлаб», до ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів», до TOB «Тіс-Зерно», до TOB «Інспекторат Україна». Вказані обставини підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: рахунками - фактурами, податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, банківськими виписками (а.с. 129-185 том 1).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що придбання позивачем лабораторного обладнання від TOB «Броклідер Інформ», його транспортування документально підтверджено договорами, товарно-транспортними накладними, податковими накладними, видатковими накладними, платіжними документами та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

За придбаний товар позивач провів розрахунки з TOB «Броклідер Інформ». Тобто відбулись реальні зміни майнового стану платника податків позивача - TOB «Сок Трейд». Подальша реалізація лабораторного обладнання підтверджується вищезазначеними документами, які наявні в матеріалах справи.

Зокрема, наявність обліку придбаних у вищезазначеного контрагента позивача товарно-матеріальних цінностей на рахунку 112, що підтверджується відповідною оборотно-сальдовою відомістю, спростовує твердження відповідача про фактичну відсутність господарських операцій з придбання у ТОВ «Броклідер Інформ» лабораторного обладнання.

Отже, первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій залучені до матеріалів справи та підтверджують реальність господарських операцій позивача з визначеним в акті перевірки контрагентом.

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Броклідер Інформ» у загальному розмірі 92 124,39 грн. включені позивачем до складу податкового кредиту, в тому числі по періодах: травень 2014 року - 5980,20 грн., червень 2014 року - 86 144,19 грн., відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки, перевіряючі дійшли висновку про завищення ТОВ «Сок Трейд» податкового кредиту з ПДВ за період травень-червень 2014 року на загальну суму 92 124,39 грн. по господарським операціям з ТОВ «Броклідер Інформ», оскільки реальність вчинення вказаних господарських операцій відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів задекларований на папері.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідачем не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вказані в акті перевірки висновки про нікчемність укладених позивачем правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, є безпідставними, оскільки вони не підтверджені належними доказами, носять характер припущення і є суб'єктивною думкою відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідають критеріям належного доказу, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, а позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сок Трейд" підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик