Справа № 1170/2а-3805/12(2-ап/811/30/14)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокусправа № 1170/2а-3805/12(2-ап/811/30/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року у справі №1170/2а-3805/12 (2-ап/811/30/14) за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» до Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія» (далі СТОВ «Росія») 07 листопада 2012 року звернулося до суду з позовом до Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості, згідно якого, просить суд скасувати рішення відповідача №1115-05/30945026 від 14 вересня 2012 року про застосування штрафу за порушення законодавства про зайнятість населення у розмірі 12 100 грн. та рішення №1115-06/30945026 від 14 вересня 2012 року про застосування економічних санкцій у розмірі 2 550 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 17.07.2012 року відповідачем складено акт контрольного заходу №135 до роботодавця СТОВ "Росія". На підставі цього акта 14 вересня 2012 року начальником інспекції прийнято рішення №1115-05/30945026 про застосування штрафу за порушення законодавства про зайнятість населення та рішення про застосування економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення № 1115-06/30945026. На думку позивача, під час прийняття оскаржуваних рішень відповідачем не враховано, що штраф у розмірі 12 100 грн. застосовано за порушення, яке відбулось більш ніж три роки тому від дати перевірки, а саме: порушення мало місце з 26.02.2008 року по 20.02.2009 року, а контрольний захід відбувся 17.07.2012 року - тобто через 3 роки і 5 місяців з моменту скоєння порушення. У рішенні про застосування економічних санкцій у розмірі 2 550 грн. йде мова про порушення, які відбулись в період з 02.01.2001 року по 02.03.2007 року, так як контрольний захід відбувся 17.07.2012 року, то з моменту вчинення порушення пройшло 5 років 4 місяці, що перевищує строк позовної давності. Також вказує на те, що норма статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою встановлено відсутність строку давності на стягнення штрафних санкцій на момент вчинення правопорушення не діяла, а отже не може бути застосована, оскільки закон не має зворотної сили.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Суд скасував рішення про застосування штрафу та економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості від 14.09.2012 року №1115-05/30945026 та №1115-06/30945026.

Постанова суду мотивована тим, що строк давності в разі стягнення зазначених штрафних санкцій дійсно не застосовується, однак контролюючий орган повинен прийняти рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій (штрафів) виключно протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, що передбачено статтею 250 Господарського кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до спірних відносин не можуть застосовуватися положення статті 250 Господарського кодексу України, оскільки штрафи передбачені статтею 8 Закону України «Про зайнятість населення» не є адміністративно-господарськими санкціями. Також вказує на те, що на момент винесення оскаржуваних рішень вже діяла норма частини 4 статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія" (код ЄДРПОУ - 30945026) зареєстровано 22.08.2000 року як юридична особа (а.с.100-102).

Інспекцією по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості 17 липня 2012 року було проведено перевірку додержання законодавства про зайнятість населення у СТОВ "Росія", за результатами якої складено акт контрольного заходу № 135 від 17.07.2012 року (а.с.51-53).

Перевіркою встановлено факт використання СТОВ "Росія" праці громадян ОСОБА_1 Молдови ОСОБА_2 в період з 26.02.2008 року по 20.02.2009 року ОСОБА_3 в період з 03.10.2002 року по 09.10.2002 року, ОСОБА_4 з 03.10.2002 року по 02.03.2007 року, ОСОБА_5 в період з 02.01.2001 року по 13.12.2004 року без дозволів державної служби зайнятості.

На підставі цього акта відповідачем 14 вересня 2012 року винесено рішення про застосування штрафу за порушення законодавства про зайнятість населення №1115-05/30945026 у розмірі 12100 грн. та рішення про застосування економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення №1115-06/30945026 у розмірі 2550 грн. (а.с.56-57).

Рішення про застосування штрафу та економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення направлено на адресу СТОВ "Росія" листом від 14.09.2012 року №11-2665-2012 (а.с.54-55).

26.09.2012 року позивачем подано скаргу на рішення від 14.09.2012 року № 1115-05/30945026, №1115-06/30945026 (а.с.58-60), яка залишена без задоволення (а.с.61-63).

Правомірність рішень відповідача від 14.09.2012 року №1115-05/30945026 та №1115-06/30945026 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строків давності в цих відносинах та наявності обовязку у контролюючого органу прийняти рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій (штрафів) у межах строків, що передбачені статтею 250 Господарського кодексу України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України №47 від 24.06.1991 року затверджено Положення про Інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення (далі Постанова №47, чинна на час проведення контрольного заходу).

Пунктом 6 Постанови №47 визначено повноваження інспекції серед яких, зокрема, проведення перевірки додержання законодавства про зайнятість населення, забезпечення правильності і своєчасності застосування економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення підприємствами, установами і організаціями, здійснення заходів, спрямованих на недопущення нелегального використання праці іноземців або осіб без громадянства без дозволу державної служби зайнятості.

Згідно з пп."г" пункту 8 Положення про Інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, інспекції надається право застосовувати економічні санкції до підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності й господарювання, за порушення законодавства про зайнятість населення, передбачені статтями 5 і 20 Закону України "Про зайнятість населення" і за недодержання вимог статей 8 і 18 зазначеного Закону.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, що діяла з 25.12.1997 року до 13.01.2009 року дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення») у разі використання праці іноземців або осіб без громадянства без дозволу державної служби зайнятості України з підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, державна служба зайнятості стягує штраф за кожну таку особу у двадцятикратному розмірі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Ці кошти спрямовуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Як вбачається з матеріалів справи, СТОВ "Росія" використовувалася праця громадян ОСОБА_1 Молдови ОСОБА_2 в період з 26.02.2008 року по 20.02.2009 року, ОСОБА_3 в період з 03.10.2002 року по 09.10.2002 року, ОСОБА_4 з 03.10.2002 року по 02.03.2007 року, ОСОБА_5 в період з 02.01.2001 року по 13.12.2004 року без дозволів державної служби зайнятості.

Відповідальність за таке правопорушення була передбачена статтею 8 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, що діяла з 25.12.1997 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне: правовідносини, що виникають між працедавцем і найнятим робітником, регулюються законодавством України у сфері праці і зайнятості, у тому числі Кодексом законів про працю України і Законом України "Про зайнятість населення", і не підпадають під регулювання нормативно-правових актів України, що регламентують питання здійснення господарської діяльності

Крім того, дія Закону України від 05.04.07 № 877 - V "Про основні принципи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" відповідно до статті 2 поширюється тільки на стосунки, пов'язані із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, інспекції з контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення не здійснюють заходу державного нагляду (контролю) у сфері здійснення підприємствами, установами, організаціями, іншими суб'єктами господарської діяльності.

Контрольні заходи, які відповідно до певних повноважень здійснюються інспекціями державної служби зайнятості, стосуються виключно питань дотримання підприємствами, установами, організаціями і іншими працедавцями вимог законодавства у сфері зайнятості населення, встановлених Законом України "Про зайнятість населення", тобто дотримання працедавцями законних прав, інтересів і гарантій громадян і держави у сфері зайнятості.

Зазначена позиція також викладена у Листі Державного центру зайнятості від 16 серпня 2012 року № ДЦ-09-4005/0/6-12 "Щодо виконання законодавства про зайнятість підприємствами, установами і організаціями та порядку оформлення дозволу на працевлаштування іноземця".

Таким чином, межі строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені статтею 250 ГК України не розповсюджують свою дію на штрафні (економічні) санкції застосовані Інспекцією за порушення, встановлені Законом України "Про зайнятість населення", оскільки штрафи накладені відповідачем є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій.

Щодо доводів позивача викладених в позові про те, що норма статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою встановлено відсутність строку давності на стягнення штрафних санкцій на момент вчинення правопорушення не діяла, а отже не може бути застосована, оскільки закон не має зворотної сили.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно на момент вчинення правопорушення, а саме використання СТОВ "Росія" праці громадян ОСОБА_1 Молдови ОСОБА_2 в період з 26.02.2008 року по 20.02.2009 року, ОСОБА_3 в період з 03.10.2002 року по 09.10.2002 року, ОСОБА_4 з 03.10.2002 року по 02.03.2007 року, ОСОБА_5 в період з 02.01.2001 року по 13.12.2004 року без дозволів державної служби зайнятості положення частини 4 статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» чинними не були.

Проте, відповідачем оскаржені рішення про застосування штрафу за порушення законодавства про зайнятість населення №1115-05/30945026 у розмірі 12100 грн. та рішення про застосування економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення №1115-06/30945026 у розмірі 2550 грн. прийнято 14 вересня 2012 року, тобто під час дій норми статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції якою встановлено відсутність строку давності на стягнення штрафних санкцій, а отже вона застосовується до спірних відносин.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції що обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 1 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кіровоградського обласного центру зайнятості задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року у справі №1170/2а-3805/12 (2-ап/811/30/14) скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 30 червня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко