Справа № 2а-1539/12/0970
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Справа № 129734/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Фірма «ДВД» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2012 року по справі за позовом заступника прокурора міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до приватного підприємства «Фірма «ДВД» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську звернувся з адміністративним позовом до приватного підприємства «Фірма «ДВД» про стягнення податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб в сумі 68090,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач допустив заборгованість перед бюджетом по орендній платі за землю за період з червня 2011 року по грудень 2011 року в загальній сумі 68090,89 грн., яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Вказану суму податкового боргу відповідач в добровільному порядку не сплачує.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2012 року задоволено позов. Суд виходив з того, що відповідачем самостійно обраховані податкові зобов'язання визначені ним у податковій декларації з плати за землю в сумі 68090,89 грн., є узгодженими з дня надання таких декларацій та отримано податкову вимогу форми Ю1 від 02.07.2010 року № 1/1349, другу вимогу вручено 04.08.2010 року, від 04.08.2010 року № 2/1606, які не оскаржені. Станом на час звернення до суду, податковий борг не погашено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що суд першої інстанції повинен був відкласти розгляд справи із-за неявки відповідача. Виходячи з договірних стосунків, позивачем у справі могла бути тільки міська рада, а спір розглядатись господарським судом, відтак порушено правила юрисдикції та підсудності.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що Івано-Франківська міська рада уклала з ПП «Фірма «ДВД» договір оренди землі від 23 квітня 2009 року, згідно із яким відповідачу передано в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,8485 га, для обслуговування адміністративно-виробничої будівлі та споруд, строком до 23.04.2012 року.

Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена з 01.02.2011 року, відповідачу визначена сума орендної плати в розмірі 458,56 грн..

Загальна сума заборгованості відповідача по орендній платі за землю за період з червня 2011 року по грудень 2011 року перед бюджетом становить 68090,89 грн., про що свідчить декларація з плати за землю, яка подана апелянтом до ДПІ м. Івано-Франківськ 28.01.2011 року.

Із матеріалів справи вбачається, що податкові вимоги № 1/1349 від 02.07.2010 року та 2/1606 від 04.08.2010 року надіслані ПП «Фірма «ДВД» та вручені належним чином. Крім того, вказані податкові вимоги є неоскарженими та невідкликаними.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в порядку оскарження, але несплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.4. статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За змістом пункту 59.5. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що податковим органом дотримано процедуру вручення та надіслання податкових вимог з приводу стягнення податкового боргу, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим поскільки податкова вимога є узгодженою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку мають місце податкові правовідносини, а не господарські як твердить апелянт, оскільки земельний податок є загальнодержавним. Відтак спеціальне законодавство передбачає порядок сплати вказаних платежів та зокрема й примусово.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Фірма «ДВД» залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 червня 2012 року по справі № 2а-1539/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 22.06.2015 року