Справа № 265/3342/15-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/3342/15-а
Провадження № 2-а/265/89/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними дій та зобовязання перевести на пенсію по втраті годувальника, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про визнання неправомірними дій та зобовязання призначити пенсію по втраті годувальника при неповному стажі роботи в розмірі, пропорційному наявному стажу роботи годувальника. В обґрунтування позову позивачка зазначала, що вона для реалізації свого права на одночасне отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника та державної соціальної допомоги 5 січня 2015 року звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію в звязку із втратою годувальника, надавши представникам відповідача необхідний перелік документів, в тому числі на підтвердження страхового стажу померлого батька. Однак у переведенні на пенсію в звязку із втратою годувальника позивачці було відмовлено. Вказувала, що вона отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як інвалід з дитинства третьої групи. Її батько, ОСОБА_2, помер 8 травня 1999 року в віці 35 років. Згідно з висновком про час настання інвалідності, виданого МСЕК № 2 м. Маріуполя, вона може бути визнана інвалідом до досягнення 18 років. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв'язку з тим, що померлий годувальник не мав страхового стажу, достатнього для призначення пенсії, є незаконною. Посилалась на те, що їй було призначено пенсію по інвалідності з дитинства 3-ї групи з 16 листопада 1992 року. Вказувала, що за ст. 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» членам сім'ї, що втратили годувальника, який помер внаслідок загального захворювання і не мав стажу, достатнього для призначення повної пенсії по інвалідності, призначається пенсія при неповному стажі в розмірі, пропорційному наявному стажу роботи годувальника. Виходячи із зазначеного, вважає дії відповідача щодо відмови їй у призначенні пенсії по втраті годувальника неправомірною, оскільки померлий батько позивачки мав 4 роки 8 місяців трудового стажу. На підставі переліченого просила суд визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його призначити їй пенсію по втраті годувальника при неповному стажі роботи у розмірі, пропорційному наявному трудовому стажу померлого годувальника.

В подальшому позивачка уточнила свої вимоги та просила суд визнати неправомірною відмову відповідача в призначенні їй пенсії по втраті годувальника, скасувати розпорядження відповідача про відмову у призначені такої пенсії та зобовязати відповідача перевести її на пенсію по втраті годувальника. В обґрунтування уточнених вимог додавала, що їй було призначено пенсію по інвалідності з дитинства, як інваліду 3-ї групи, з 16 листопада 1992 року. Зазначала також, що ОСОБА_2 набув страховий стаж до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому вказувала, що відмова відповідача у її переведенні на пенсію по втраті годувальника є незаконною, оскільки повинні застосовуватись положення Закону України «Про пенсійне забезпечення». Просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги.

У судове засідання позивачка не зявилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу у її відсутність, підтримуючи при цьому заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за її відсутності на підставі поданих письмових заперечень.

Згідно до письмових заперечень представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що позивачка знаходиться на обліку у відповідача, як отримувач пенсії по інвалідності. 5 січня 2015 року позивачка дійсно звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника. Однак рішенням № 245 від 16 січня 2015 року позивачці було відмовлено у призначенні такої пенсії на підставі недостатнього страхового стажу померлого годувальника. Згідно до наданих позивачкою документів, вік померлого годувальника на день смерті складав 35 років, а стаж дорівнював 4 роки 8 місяців. Оскільки для призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 необхідно наявність у годувальника ОСОБА_2 не менше 6 років такого стажу, то вважає, що позовні вимоги останньої є необґрунтованим та незаконними. Додавала, що посилання позивачки на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставними, бо вказаний ОСОБА_3 дійсний тільки відносно визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років, тому немає правових підстав для переведення позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника.

Вивчивши письмові докази, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до копій свідоцтва про народження, актовий запис № 1163 від 17 вересня 1985 року, свідоцтва про смерть, актовий запис № 613 від 10 травня 1999 року, та свідоцтва про шлюб, актовий запис № 3925 від 3 листопада 2007 року, вбачається, що позивачка, ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_2, який помер 8 травня 1999 року (а. с. 11, 12, 13).

На підставі висновку МСЕК № 2 від 7 вересня 2012 року було встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи з дитинства (а. с. 10).

Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» інваліди з дитинства та діти-інваліди мають право на одночасне призначення та виплату пенсії в разі втрати годувальника (за наявності права на її призначення) органами Пенсійного фонду України та державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» органами праці та соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом ОСОБА_3) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Вимоги щодо страхового стажу, необхідного для призначення пенсії по третій групі інвалідності зазначені в ч. 1 ст. 32 ОСОБА_3 Закону, де вказано, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років.

Як вбачається з довідки № 196 від 3 листопада 2014 року з навчального закладу, архівних довідок № 284/1 від 22 липня 2013 року, № 286/1 від 22 липня 2013 року, № 285 від 22 липня 2013 року, № 287 від 22 липня 2013 року, а також довідок про заробітну плату від 18 липня 2012 року з ПАТ «МК «Азовсталь» вбачається, що розмір трудового стажу ОСОБА_2 становив 4 роки 8 місяців (а. с. 14, 15, 16, 17, 52, 53, 54).

Відповідно до ст. 36 ОСОБА_3 Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам родини померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі за текстом ОСОБА_4) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (ст. 38 Закону 2). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються, крім іншого, діти.

За ст. 45 ОСОБА_4 Закону передбачено випадки призначення пенсії в разі втрати годувальника при неповному стажі роботи. Так членам сім'ї, що втратила годувальника, який помер внаслідок загального захворювання і не мав стажу, достатнього для призначення повної пенсії по інвалідності, призначається пенсія при неповному стажі в розмірі, пропорційному наявному стажу роботи годувальника.

Суд встановив за матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії по інвалідності (а. с. 25).

Також суд встановив, що позивачка звернулась до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області 5 січня 2015 року для призначення пенсії по втраті годувальника, надавши відповідні документи, однак позивачці рішенням відповідача від 16 січня 2015 року № 245 було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника внаслідок недостатності трудового стажу (4 роки 8 місяців) за законом у померлого годувальника, ОСОБА_2 (а. с. 18).

З урахуванням переліченого суд зазначає, що доводи позивачки з посиланням на ст. 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої членам сім'ї, що втратила годувальника, який помер внаслідок загального захворювання і не мав стажу, достатнього для призначення повної пенсії по інвалідності, призначається пенсія при неповному стажі в розмірі, пропорційному наявному стажу роботи годувальника, є необґрунтованими.

Так у даному конкретному випадку вказана норма закону не може бути застосована у зв'язку з тим, що у відповідності до п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. При цьому за п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із ОСОБА_3 Законом інші закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, що не суперечить ОСОБА_3 Закону.

Оскільки ОСОБА_1 не надала суду доказів, що підтверджували б трудовий стаж годувальника, необхідний для призначення їй пенсії по втраті годувальника, то законних підстав для переведення позивачки на пенсію по втраті годувальника з пенсії по інвалідності немає.

Таким чином представники відповідача діяли у відповідності до наданих ним повноважень згідно із нормами закону при ухваленні рішення від 16 січня 2015 року про відмову у переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника.

На підставі переліченого в задоволенні вимог позивачки про визнання дій відповідача неправомірними із зобов'язанням перевести її на пенсію по втраті годувальника при неповному стажі роботи померлого годувальника в розмірі, пропорційному наявному стажу роботи годувальника, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними дій та зобовязання перевести на пенсію по втраті годувальника відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя