Справа № 488/1201/15-а
Суддя: Циганок В. Г.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/1201/15-а
Провадження № 2-а/488/76/15 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.05.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючої судді - Циганок В.Г.,

при секретарі - Спільній Ю.В.,

за участю прокурора Мірошиної О.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду адміністративну справу за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва, якій діє в інтересах ОСОБА_4 особи з числа дітей позбавлених батьківського піклування, до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат № 2 Миколаївської обласної ради про стягнення коштів, треті особи: Департамент освіти, науки та молоді Миколаївської облдержадміністрації та Орган опіки і піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва звернувся до суду з позовом в інтересах особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4 до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат № 2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у Миколаївській спеціальній загальноосвітній школі інтернат № 2 у період з 06.05.2010 до 31.08.2014 року навчався та виховувався ОСОБА_4, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

На теперішній час ОСОБА_4 є випускником школи-інтернату та з 01.09.2014 року навчається у філії Надбузького професійного аграрного ліцею, проте при його випуску зі школи-інтернату відповідачем всупереч вимог ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" не нараховано та не виплачено йому одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Згідно із наказом № 70/1 від 31.08.2014 року, виданим директором Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат № 2, ОСОБА_4 виплачено грошову допомогу лише у розмірі 1312,50 грн., що на 6403,50 грн. менше від розміру, встановленого вказаним вище законом.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор Корабельного району м. Миколаєва просить суд визнати неправомірною бездіяльність Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату № 2 Миколаївської обласної ради та зобов'язати нарахувати і виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", в розмірі 6403,50 грн.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та подала свої письмові заперечення.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради заявлений прокурором позов підтримала в повному обсязі.

Представник третьої особи Департамент освіти, науки та молоді Миколаївської облдержадміністрації в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 відповідно до розпорядження Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 534 від 30.12.2009 року набув статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

На підставі розпорядження Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 534 від 30.12.2009 року ОСОБА_4 влаштовано на повне державне забезпечення до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату № 2 Миколаївської обласної ради.

Упродовж часу з 06.05.2010 по 31.08.2014 року ОСОБА_4 навчався та виховувався в Миколаївській спеціальній загальноосвітній школі інтернаті № 2 Миколаївської обласної ради, а з 01.09.2014 року навчається у філії Надбузького професійного аграрного ліцею.

ОСОБА_4, як випускнику школи- інтернату з категорії дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у віці до 18 років, повинні були сплатити одноразову грошову допомогу у розмірі, не менш 7716 грн.

Так, наказом № 70/1 від 31.08.2014 року, виданим директором Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату № 2 ОСОБА_4 виплачено грошову допомогу лише у розмірі 1312,50 грн., що на 6403,50 грн. менше від розміру, встановленого законом.

Як встановлено ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомоги та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі, ОСОБА_4, при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі, не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7716 грн.

Як встановлено в пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року зі змінами та доповненнями, дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. ст. 25, 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Крім того, як встановлено в ст. 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Таким чином, суд вважає, що Миколаївська спеціальна загальноосвітна школа інтернат № 2 Миколаївської обласної ради при ухвалені наказу №70/1 від 31.08.2014 року неправомірно керувалась пп. 1 п. 13 Постанови Кабінету міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування"№ 226 від 05.04.1994 року та Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

А відтак, суд вважає доведеним той факт, що Миколаївською спеціальною загальноосвітньою школою інтернатом № 2 Миколаївської обласної ради не донараховано вихідну допомогу дитині, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_4 як випускнику вказаного навчального закладу, чим порушено його право.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 73,08 грн., оскільки прокурор звільнений від сплати судових витрат при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215,224-226 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов прокурора Корабельного району м. Миколаєва задовольнити.

Визнати бездіяльність Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат № 2 Миколаївської обласної ради щодо невиплати випускнику з числа дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4, одноразової грошової допомоги неправомірною.

Зобов'язати Миколаївську спеціальну загальноосвітню школу- інтернат № 2 Миколаївської обласної нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_4 у розмірі 6403,50 грн.

Стягнути на користь держави з Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат № 2 Миколаївської обласної ради судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги.

Суддя: В. Г. Циганок