Справа № 826/3254/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3254/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

за участю:
представників позивача:Сперкач І.О., Щерби Т.І., Корнійчук Н.В.
представників відповідачаВарченко А.О., Матюші Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників, в якому просив: скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2015 року №, №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 квітня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін.

В судове засідання з'явилися представники відповідача, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представники позивача до суду з'явилися, проти апеляційної скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (код за ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2013, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з по 31.12.2013 року", за результатами якої складено акт від 29 січня 2015 року №116/28-10-43-20/14.

Згідно з висновками акта, контролюючим органом встановлено, зокрема, порушення:

1) підпунктів 7.2.2, 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпункту 156.2.3 пункту 156.2 статті 156 Податкового кодексу України з урахуванням статті 18, пункту 1 статті 28, статті 29 Закону "Про страхування" занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток від діяльності іншої, ніж страхова на загальну суму 142167630,00 грн., а саме: не у повному обсязі відображено нараховані страхові платежі за договорами страхування, співстрахування та вхідного перестрахування; здійснення зменшення суми нарахованих страхових платежів, у зв'язку з достроковим припиненням дії договорів страхування (компенсація на ведення справ при достроковому припиненні договорів страхування);

2) пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України з урахуванням вимог пункту 6 статті 996 Цивільного кодексу, статей 16, 28 Закону "Про страхування" в частині не включення до бази оподаткування податку на додану вартість доходу від діяльності іншої, ніж страхова (компенсація на ведення справ при достроковому припиненні договорів страхування) занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 129907194,00 грн., у тому числі серпень-грудень 2010 року, січень-грудень 2011 року, січень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року;

3) абзацу "б" пункту 176.2 статті 176 з урахуванням підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу, в перевіреному періоді ПрАТ "СК "Провідна" подано не у повному обсязі, з відображенням недостовірної інформації або з помилками податкові розрахунки про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податків;

4) абзацу "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, з урахуванням вимог підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 168.1.1 пункту 168.1, пункту 168.4 статті 168, абзацу "а" пункту 171.2 статті 171, статті 176 Податкового кодексу, страховиком не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 452329,48 грн., а саме здійснення виплат страхового відшкодування без повного та належним чином оформленого пакету документів, а тому в цілях оподаткування такі суми страхового відшкодування є додатковим благом для страхувальників.

13 лютого 2015 року на підставі названого акта відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ за порушення підпунктів 7.2.2, 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпункту 156.2.3 пункту 156.2 статті 156 Податкового кодексу України ПрАТ "СК "Провідна" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 102918554,00 грн., у тому числі за основним платежем на - 82334843,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20583711,00 грн.;

№ за порушення пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України ПрАТ "СК "Провідна" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 162383992,00 грн., у тому числі за основним платежем на - 129907194,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 32476798,00 грн.;

№ згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення абзацу "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, з урахуванням вимог пункту 162.1 статті 162, підпункту 168.1.1 пункту 168.1, пункту 168.4 статті 168, абзацу "а" пункту 171.2 статті 171, статті 176 Податкового кодексу України ПрАТ "СК "Провідна" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 707548,68, у тому числі за основним платежем на - 404151,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 293397,35 грн.

Позивач, вважаючи, що наведені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем незаконно, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 13.02.2015 №, то відповідач мотивує власну позицію порушенням позивачем вимог податкового законодавства щодо відображення в податковому обліку не в повному обсязі нараховані страхові платежі за договорами страхування, співстрахування та вхідного перестрахування, та зменшення нарахованих сум страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) за рахунок дострокового припинення дій договорів страхування та заниження доходу від страхової діяльності.

На переконання контролюючого органу, ПрАТ СК «Провідна» занижено суми рядка 04.1/рядок 02 Декларації з податку на прибуток страховика (коригування оподаткованого доходу від страхової діяльності), що стало підставою для збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на прибуток названим податковим повідомленням-рішенням на 102918554,00 грн.

Відповідно до пункту статті 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом підпункту 156.1.1 пункту 156.1 статті 156 Податкового кодексу України (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) для цілей оподаткування під доходом від страхової діяльності розуміється сума доходів страховика, нарахована протягом звітного періоду, у тому числі (але не виключно) у вигляді, зокрема, страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих страховиком за договорами страхування, співстрахування і перестрахування ризиків на території України або за її межами протягом звітного періоду, зменшених з урахуванням вимог цього підпункту на суму страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих страховиком за договорами перестрахування. При цьому страхові платежі, страхові внески, страхові премії за договорами співстрахування включаються до складу доходів страховика (співстраховика) тільки в розмірі його частки страхової премії, передбаченої договором співстрахування; інших доходів, нарахованих страховиком у межах страхової діяльності.

Згідно з підпунктом 8 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України за результатами діяльності до 31 грудня 2012 року страховики, які отримують доходи від провадження страхової діяльності, крім діяльності з виконання договорів довгострокового страхування життя та пенсійного страхування у межах недержавного пенсійного забезпечення відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", а також від діяльності, що не пов'язана із страхуванням, обчислюють та сплачують податок на прибуток таким чином: протягом звітного податкового року страховики щокварталу сплачують податок за ставкою 3 відсотки суми страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, отриманих (нарахованих) страховиками - резидентами протягом звітного періоду за договорами страхування, співстрахування та перестрахування ризиків на території України або за її межами; за результатами звітного року страховики розраховують розмір податку на прибуток, що обчислюється від оподатковуваного прибутку у порядку, встановленому статтею 156 та підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 цього Кодексу, але не сплачують його.

На період дії порядку оподаткування доходів від страхової діяльності, передбаченого цим пунктом, доходи страховика від іншої діяльності, не пов'язаної із страховою діяльністю, а також доходи, одержані страховиком-цедентом у звітному періоді від перестраховиків за договорами перестрахування, зменшені на суму здійснених страховиком-цедентом страхових виплат (страхового відшкодування) у частині (у межах часток), в якій перестраховик несе відповідальність згідно з укладеними із страховиком-цедентом договорами перестрахування, оподатковуються в порядку, строки і за правилами, передбаченими цим Кодексом, за ставкою, визначеною відповідно до пункту 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Таким чином, починаючи з 01.01.2013 р. при розрахунку доходу від страхової діяльності враховується зменшення доходів від страхової діяльності, з урахуванням вимог пп.156.1.1 п.156.1 ст.156 ПК України, на суми страхових платежів, страхових внесків, страхових премій (суму валових внесків), нарахованих страховиком за договорами перестрахування.

Судова колегія в даному випадку враховує також позицію Вищого адміністративного суду України (ухвала від 09.06.2015 № К/800/62041/14).

Крім того, облік доходів страховика, у тому числі нарахованих як страхові платежі, страхові внески та страхові премії за договорами страхування, співстрахування і перестрахування, здійснюється на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, однак окремо від інших доходів та з визначеними законом особливостями.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що в акті перевірки відповідачем не наведено, які саме страхові платежі та за якими договорами страхування, співстрахування чи перестрахування відображено позивачем не у повному обсязі, не наведено посилань на конкретні факти виявлених порушень щодо заниження доходу від страхової діяльності та відповідні первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, які підтверджують наявність зазначених фактів порушень.

Поряд з цим, в акті перевірки зазначено, що відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291, для обліку страховиками надходжень страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) за договорами страхування призначено рахунок 76 "Страхові платежі"; за кредитом рахунку 76 "Страхові платежі" відображається збільшення у страховика страхових платежів, за дебетом - повернення страхувальнику страхових платежів у разі дострокового припинення дії договору страхування.

Згідно із вказаною Інструкцією рахунок 76 "Страхові платежі" призначено для обліку страховиками надходжень страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) за договорами страхування.

За кредитом рахунку 76 "Страхові платежі" відображається збільшення у страховика страхових платежів, за дебетом - повернення страхувальнику страхових платежів у разі дострокового припинення дії договору страхування.

Щомісяця рахунок 76 закривається кореспонденцією з субрахунком 703 "Дохід від реалізації робіт і послуг".

Відповідно до частини 2 статті 12-1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» публічні акціонерні товариства, банки, страховики, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.

Так, згідно з Положенням "Про облікову політику" ПрАТ "СК "Провідна" облік доходів від операцій страхової діяльності ведеться на рахунку 703 "Дохід від реалізації робіт і послуг", зокрема "Визнання доходу від реалізації страхових послуг по методу нарахування в кореспонденції рахунків: Дт 76 "Страхові платежі" Кт 703 "Дохід від реалізації робіт і послуг".

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорюються обставини, що облік договорів страхування ПрАТ "СК "Провідна" здійснюється за допомогою ліцензійного програмного забезпеченні INSIS. Згідно конфігурації даного програмного забезпечення у разі внесення змін до договору страхування нова сума нарахованої страхової премії визначається таким чином: попередня сума нарахованої страхової премії зменшується на величину заробленої страхової премії, і збільшується чи зменшується на суму страхової премії, визначеної згідно зі змінами, що внесені до договору страхування. Відповідно, нарахована страхова премія по кожному окремому договору страхування з урахуванням додаткових договорів (угод) до нього визначається як результат між кредитовим та дебетовим оборотами рахунку 76 "Страхові платежі" в кореспонденції з 36 рахунком саме по такому договору. Отже, як за дебетом рахунку 76, так і за кредитом рахунку 76 обліковуються страхові платежі за основним договором страхування та за додатковими договорами до договору страхування, що змінюють умови основного договору страхування.

Судом встановлено, що за дебетом та кредитом рахунку 76 "Страхові платежі" позивачем обліковуються зменшення/збільшення страхових платежів не тільки в результаті дострокового припинення дії договору, а і у разі збільшення/зменшення суми страхового платежу.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування є письмовою угодою між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

При цьому, чинним законодавством за сторонами договірних правовідносин закріплено право в тому числі змінювати умови договору.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до умов договору страхування зміни до його умов вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткового договору до договору, що є невід'ємною частиною договору й складається в кількості примірників договору.

Згідно із статтею 653 Цивільного кодексу України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються з моменту досягнення сторонами домовленості про його зміну відповідно до змінених умов щодо предмету, місця, строків виконання тощо, тобто у разі зміни договору шляхом укладення додаткового договору зобов'язання і сторін за основним договором зберігаються і продовжують існувати, але у зміненому вигляді.

З вищенаведеного слідує, що внесення змін до договору не призводить до припинення його дії та повернення невикористаного страхового платежу. Внесені зміни можуть зменшувати страхові платежі, змінювати термін дії договору та/або предмет страхування без зміни страхової суми чи страхової премії. Разом з тим, договір може бути достроково припиненим за ініціативою однієї із сторін у порядку, передбаченому умовами договору, що у розумінні норм Цивільного кодексу України є саме припиненням дії договору, а не внесенням до нього змін.

Судом встановлено, що застосування методу відображення нарахування страхових платежів, (внесків), премій по рахунку 76, враховуючи особливості облікової програми ПрАТ "СК "Провідна", не призвело до заниження доходу від страхової діяльності, відтак не може вважатися порушенням норм пункту 156.1 статті 156. Податкового кодексу України, так як у податкових деклараціях з податку на прибуток страховика за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2013 року відображено усі нараховані (отримані) страхові платежі за правилами пункту 7.2. статті 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", статті 156 та норм розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, що діяли у відповідних періодах.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підприємству надано право самостійно визначати за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирати форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та із урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; затверджувати правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Враховуючи наявні у справі матеріали судом встановлено, що показники доходу від страхової діяльності, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на доходи (прибуток) страховика за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2013 року відповідають даним бухгалтерського та податкового обліку і ґрунтуються на підставі відповідних первинних документів.

Також, зі змісту акта перевірки, а саме пункту 3.1.4 вбачається, що контролюючим органом при проведенні перевірки правильності визначення суми податку на прибуток від страхової діяльності завищення (заниження) податку на прибуток від страхової діяльності за період з 01.07.2010 по 31.12.2013 не встановлено, що вбачається також із таблиці 24 акту (т.1 а.с. 69), що також свідчить про правильність визначення Товариством оподаткованого доходу від страхової діяльності та нарахованого податку на прибуток від страхової діяльності.

Підсумовуючи наведене, судова колегія погоджується із позицією суду першої інстанції, щодо нормативної та документальної необґрунтованості висновків акта перевірки щодо порушення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вимог підпунктів 7.2.2, 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпункту 156.2.3 пункту 156.2 статті 156 Податкового кодексу України з урахуванням статті 18, пункту 1 статті 28, статті 29 Закону "Про страхування", у зв'язку із чим, колегія вважає, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на прибуток названим на 102918554,00 грн., у тому числі за основним платежем на - 82334843,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20583711,00 грн.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 13.02.2015 № прийняте відповідачем протиправно та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку прийнятому відповідачем податковому повідомленню-рішенню від 13.02.2015 №, яким за порушення пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України ПрАТ "СК "Провідна" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 162383992,00 грн., у тому числі за основним платежем на - 129907194,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 32476798,00 грн., колегія суддів зазначає таке.

Так, контролюючий орган за результатами перевірки позивача прийшов до висновку про заниження платником у перевіряємий період податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 129907194 грн. в частині не включення до бази оподаткування ПДВ доходу від діяльності іншої, ніж страхова (компенсація за ведення справ).

На переконання відповідача позивачем за період з 01.07.2010 по 31.12.2013 отримано інші, ніж страхові доходи, в частині компенсацій при достроковому припиненні дій договорів страхування на загальну суму 660 950 748 грн. Згідно з позицією податкового органу ПрАТ «СК «Провідна» підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість з серпня 2010 року відповідно до пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону №168, з урахуванням п.10, п.13, п.14 Порядку обліку, в частині здійснення операцій з поставки товарів (послуг) в липні 2010 року на суму більше 300000 грн.

За визначенням статті 10 Закону України „Про страхування" страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу визначається в договорі страхування за згодою сторін.

Згідно зі статтею 17 вищевказаного Закону правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Правила страхування повинні містити в тому числі страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя.

Норматив витрат на ведення справ для кожного виду страхування включений в розрахунок страхового тарифу, який передбачає як оцінку ризику страховика так і його компенсаційні витрати, тобто у розрахованому страховому тарифі норматив витрат на ведення справ є його структурною складовою та не виділяється з нарахованого страхового платежу за конкретним договором страхування.

Згідно з частиною 2 статті 28 Закону України «Про страхування» дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України.

Відповідно до частини 4 статті 28 цього Закону у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Аналогічні положення закріплені у частині 4 статті 997 Цивільного кодексу України.

Отже, наведеними нормами фактично встановлений обов'язок, а не право страховика, у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника (страховика, обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування) повернути страхувальнику сплачені ним страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування

При цьому, страховий платіж, який повинен, бути повернутий страхувальнику, за умовами договору страхування, зменшується на його складову - нормативні витрати на ведення справи.

Відповідно до частини шостої статі 997 Цивільного кодексу України, якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється, а в силу частини четвертої статті 214 Цивільного кодексу України, правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

З огляду на вищевикладене, судом обґрунтовано зазначено, що норматив витрат на ведення справ є складовою страхового тарифу, а його абсолютна величина є складовою загальної суми страхового платежу, за рахунок якої страховик покриває витрати на проведення страхової діяльності (виготовлення бланків договорів, обслуговування, консультування, проведення експертиз, виплату агентської винагороди тощо), відтак, у разі дострокового розірвання договору страхування, вирахування з невикористаної частини страхового платежу нормативу витрат на ведення справ у разі дострокового припинення договору страхування, не може розглядатися як отриманий страховиком окремий вид доходу від діяльності, іншої, ніж страхова, включатися до інших доходів та до бази оподаткування.

Згідно зі статтею 185 розділу Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платника податку з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України, постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів транспортом.

Відповідно до підпункту 196.1.3 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції по наданню послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Аналогічні положення закріплені також у пункті 3.1 статті 3 та підпункті 3.2.3 пункту 3.2 статті 3 Закону України "Про податок на додану вартість" (що був чинним до 01 січня 2011 року).

Поряд з цим, апеляційний суд враховує висловлену Верховним Судом України у постанові від 02.12.2014 року №21-508а14 правову позицію, що сума коштів, яка відраховується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування на компенсацію нормативних витрат на ведення справи, є складовою страхового платежу, який сплачує страхувальник при укладанні договору страхування, а, отже відноситься до доходу, одержаного від страхової діяльності, який оподатковується за ставками, встановленими підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону № 334/94-ВР, тобто за ставкою 3 відсотки.

Підсумовуючи наведене, судова колегія погоджується із позицією суду першої інстанції, щодо помилковості висновків контролюючого органу про порушення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вимог п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», зі змінами та доповненнями, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України з урахуванням вимог пункту 6 ст. 996 Цивільного кодексу України, ст. 16, ст. 28 Закону України «Про страхування».

Таким чином, прийняте відповідачем у зв'язку із цим податкове повідомлення-рішення від 13.02.2015 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 162383992,00 грн., у тому числі за основним платежем на - 129907194,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 32476798,00 грн., прийняте контролюючим органом за відсутності для цього правових підстав та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 13.02.2015, підставою для прийняття якого слугував висновок контролюючого органу про порушення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вимог абз. «е» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, з урахуванням вимог п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.168.1.1 п.168.1, п.168.4 ст.168, абз. «а» п.171.2 ст.171, ст.176 Податкового кодексу України щодо не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб від сум грошових коштів та вартості відновлювального ремонту застрахованих пошкоджених транспортних засобів, отриманих клієнтами позивачем в зв'язку із здійсненням Товариством виплати страхового відшкодування без отримання всіх підтверджуючих документів щодо настання страхового випадку та розміру збитків (пункт II ппп. 3.9.1.1, пп. 3.9.1 п.3.9 Акту - т.1, а.с. 99-103), колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення виплати страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Чинне законодавство України, що регулює порядок надання фінансових послуг у сфері страхування, правила страхування та умови договорів страхування не містять будь-яких нормативних вимог щодо комплектації страхових справ виключно оригіналами документів.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за умовами договорів добровільного страхування наземного транспорту, укладених між ПрАТ "СК "Провідна" та страхувальниками, передбачено, що для отримання страхового відшкодування страхувальник, вигодонабувач, інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, повинен надати страховику зокрема: письмову заяву; копію договору страхування; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; посвідчення водія особи, яка керувала транспортним засобом; копію постанови про порушення або відмову у порушенні кримінальної справи за фактом настання страхового випадку; судове рішення, що набрало законної сили, якщо суд розглядав спір, пов'язаний зі страховим випадком; висновок службового розслідування за фактом страхового випадку, проведено страхувальником-юридичною особою, якщо таке розслідування проводилося; документи, що дозволяють ідентифікувати особу-одержувача страхового відшкодування; документи, що підтверджують розмір відновлювального ремонту та інші документи, у передбачених договором випадках.

У договорах також передбачено, що враховуючи особливості конкретного страхового випадку, страховик може зменшити перелік документів, передбачених у договорі для виплати страхового відшкодування. Поряд з цим, у договорах страхування не визначено обов'язку страхувальників надавати документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування, у формі оригіналів, а передбачено можливість подання таких документів у копіях та можливість у страховикові звірити ці копії з оригіналами документів.

При цьому, чинне законодавство України, що регулює порядок надання фінансових послуг у сфері страхування, правила страхування та умови договорів страхування, не містять будь-яких нормативних вимог щодо комплектації страхових справ виключно оригіналами документів.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначені в Акті страхові справи, які були надані ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в ході перевірки на запит відповідача, укомплектовані затвердженими оригіналами страхових актів та іншими підтверджуючими документами, на підставі яких ПрАТ "СК "Провідна" здійснено виплати страхового відшкодування.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), у тому числі у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

За визначенням підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про обставини безоплатного отримання фізичними особами товарів, робіт або послуг від ПрАТ "СК "Провідна", які б могли бути підставою для виконання функцій податкового агента.

В той же час, суд першої інстанції вірно наголосив, що висновки акта перевірки про отримання страхувальниками страхового відшкодування без всіх підтверджуючих документів щодо настання страхового випадку та розміру збитків спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду попередньої інстанції, що відповідачем не доведено наявності порушень позивачем вимог чинного податкового законодавства зокрема абз. «е» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, з урахуванням вимог п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.168.1.1 п.168.1, п.168.4 ст.168, абз. «а» п.171.2 ст.171, ст.176 Податкового кодексу України щодо подання не у повному обсязі, з відображенням недостовірної інформації або з помилками податкових розрахунків про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податків та про не утримання і не сплату податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 452 329,48 грн.

Крім того, суд небезпідставно звернув увагу, що відповідач, як контролюючий орган у розумінні Податкового кодексу України, не наділений повноваженнями перевіряти та оцінювати правомірність виплати страховиком страхового відшкодування та комплектність страхових прав.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 13.02.2015 № прийнято відповідачем безпідставно, всупереч нормам Податкового кодексу України та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача з огляду на протиправність прийнятих відповідачем оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень - рішень №, №, № від 13.02.2015, у зв'язку із чим останні підлягають скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 30 червня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.