Справа № 817/3498/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"01" липня 2015 р. Справа № 817/3498/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування вимоги та рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ у м.Рівному) про визнання протиправними та скасування вимоги від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки) та рішення від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року

позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки).

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Присуджено на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 із Державного бюджету України судовий збір у сумі 195,15грн. (сто дев'яносто п'ять гривень п'ятнадцять копійок).

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятого рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

В період з 16.07.2014 по 29.07.2014 відповідачем було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.04.2013 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013,

За результатами вказаної перевірки, складено акт від 05.08.2014 №315//17-16-17-01-19 (а.а.с.7-39), в якому зафіксовано порушення позивачем ст.ст.138, 177 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» тта п.п.200.1, 200.3-200.6, 200.14 ст.200 ПК України.

На підставі результатів вказаної перевірки відповідачем прийнято вимогу від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 50976,66грн. та рішення від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 4268,06грн. (а.а.с.4-5).

В основу оскаржуваних податкового повідомленння-рішення та вимоги покладено висновки про встановлення перевіркою порушень вимог:

1. ст.ст.138, 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2013 рік на суму 49869,22грн. Відповідно до п.п.164.1, 164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.177.1-177.2, 177.4 ст.177 ПК України, за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 7480,45грн. за 2013 рік;

2. п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 50976,66грн. (34384,48грн. - за 2012 рік, 16592,18грн. - за 2013 рік);

3. п.п.200.1, 200.3-200.6, 200.14 ст.200 ПК України, ФОП ОСОБА_3 завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року на суму 42469,00грн. та занижено суму бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 38181,00грн., за листопад 2013 року на суму 4525,00грн. та за грудень 2013 року на суму 5340,00грн. Крім того, плановою документальною перевіркою не підтверджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 4288,00грн. Відтак, в ході перевірки зменшено залишок від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) на суму 9865,00грн.

Вказані висновки зроблені відповідачем на підставі аналізу первинних документів, що надані позивачем при проведені перевірки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятих вимоги від 05.08.2014 №Ф-035 та рішення від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 N2464-VI (далі - Закон N2464-VI), фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону N2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону N2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

В силу вимог ч.3 ст.9 Закону N2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону N2464-VI, обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п'ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону N2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції - за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Таким чином, єдиний внесок обчислюється виходячи з розміру чистого оподаткованого доходу платника, отриманого від його діяльності протягом податкового (звітного) періоду, який підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, підставою для донарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ІІ-IVкв. 2012 року стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу, в результаті проведеної відповідачем планової виїзної документальної перевірки, що відображено в акті перевірки за №116/17-117/НОМЕР_1 від 14.05.2013.

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 27.05.2013 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (а.с.85),

Вказане рішення визнано протиправним та скасовано постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.10.2014 у справі №817/2522/14, яка набрала законної сили 23.12.2014 (а.а.с.66-78).

Щодо донарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік, суд зазначає, що підставою для цього, стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу, в результаті проведеної відповідачем планової виїзної документальної перевірки, що відображено в акті перевірки за №135//17-16-17-01-19 від 05.08.2014.

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (а.с.86).

Вказане рішення визнано протиправним та скасовано постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 у справі №817/3093/14, яка набрала законної сили 28.01.2015 (а.а.с.87-96).

Встановлено, що по вказаним вище адміністративним справам судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що висновки контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_3 витрат за ІІ-IVкв. 2012 року та за 2013 рік не ґрунтуються на приписах матеріального закону та не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, а тому донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є необґрунтованим та протиправним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини встановлені постановами Рівненського окружного адміністративного суду у справах №817/2522/14 та №817/3093/14, що не потребують доказування при розгляді даної справи, якими визнано протиправним збільшення значення чистого оподаткованого доходу позивача за вказані періоди.

Тому з урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про необґрунтованість та безпідставність донарахування ФОП ОСОБА_3 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 50976,66грн., що, в свою чергу, виключає і застосування штрафних санкцій в сумі 4268,06грн.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що встановлені в судовому рішенні іншого суду, яке набрало законної сили (ч.1, ч.4 ст.72 КАС України) є преюдиційними.

За визначених умов, обставини, встановлені в іншому судовому рішенні, що набрало законної сили не належить доказувати. Обставини вважаються встановленими в іншому судовому рішенні, якщо про це зазначено у мотивувальній чи резолютивній частинах цього рішення.

Отже, обставини про правомірність дій відповідачів та дотриманням вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, встановлені постановами Рівненського окружного адміністративного суду у справах №817/2522/14 та №817/3093/14 та при вирішенні даного адміністративного спору судом не доказуються.

Частина 5 статті 124 Конституції України визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,