Справа № 2-а-2193/11/2211
Суддя: Ходоровський Б. В.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2193/11/2211
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Ходоровський Б.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,,-

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин про:

визнання бездіяльності відповідача щодо щомісячної невиплати підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року неправомірною;

зобовязання відповідача виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 січня 2006 року, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 22 серпня 2011року позовна заява ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року по 22 лютого 2011 року залишена без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до суду; відкрите скорочене провадження за період з 22 лютого 2011 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню за період з 22 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до змісту пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» є чинним з 19 червня 2011 року.

06 липня 2011 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 745, якою встановлені розміри виплат для дітей війни, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Постанова є чинною з 23 липня 2011 року і діє до 01 січня 2012 року.

Таким чином аналіз нормативних актів свідчить про те, що відповідач при виплаті позивачу підвищення до пенсії як дитині війни повинен був керуватися ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» включно до 22 липня 2011 року.

Так, обґрунтованість вимог позивачки обєктивно підтверджується посвідченням, згідно якої позивачка є ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини війни.

Керуючись ст. 183-2 КАС України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06 липня 2011 року,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області щодо щомісячної невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року неправомірною.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 22 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Постанову суду допустити до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1,70 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя ОСОБА_2 Б. В.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду встановлений у шість місяців, а тому, нарахування недоплаченої суми пенсії позивачеві, повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за 6 місяців. Вимоги, які виходять за межі встановленого строку, задоволенню не підлягають.

Так як правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на дану норму, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

В даному випадку, судом не встановлено поважності пропущеного строку звернення до суду позивачем. Також останнім вимога щодо поновлення пропущеного ним строку позовної давності не висувалась, в звязку з чим суд знаходить обґрунтованими підстави для відмови в задоволенні позову щодо здійснення перерахунку заборгованості, яка утворилася з 01.02.2010 року з підстав пропуску строку позовної давності, та у завязку з цим відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Заперечуючи проти позову, відповідач просить відмовити у його задоволенні ще і за тих підстав, що позивачем пропущений строк на звернення до суду. Проте судом встановлено, що позивачка звернулася до суду у межах шестимісячного строку, встановленого ст.99 КАС України, оскільки відповідь від УПФУ стосовно мотивів відмови у здійсненні перерахунку датована 20.09.2010 р. й надіслана позивачці поштою, відповідно про порушення її прав позивачці стало відомо лише після отримання відповіді.