Справа № 2а-35/11
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 9104/51482/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Яворівського районного центру зайнятості у Львівській області на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 06.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Яворівського районного центру зайнятості у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач 21.01.2010року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ Яворівського районного центру зайнятості №183 від 25.12.2009 року «Про повернення коштів п.ОСОБА_1».

Позов мотивовано тим, що дане рішення суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ст.5 - особи, які не підлягають страхуванню на випадок безробіття, чітко вказано перелік таких осіб. ОСОБА_1 під цю категорію осіб не підпадає. Крім цього ОСОБА_1 на законних підставах був поставлений на облік в районний центр зайнятості, оскільки в цей період часу ніде не працював, підприємницькою діяльністю не займався, пенсії не отримував. Упродовж його перебування на обліку в Яворівському районному центрі зайнятості він числився на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Яворівському районі , як потерпілий від трудового каліцтва та отримував щомісячну страхову виплату у розмірі 30% від середньомісячної заробітної плати. Отримання допомоги з ВДФССНВ не створює підстав для залучення його до категорії зайнятого населення, тому він має всі необхідні права для отримання допомоги по безробіттю. Просить позов задоволити.

Оскаржуваною постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.06.2011 року позовну заяву задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Яворівського районного центру зайнятості №183 від 25.12.2009 року «Про повернення коштів п.ОСОБА_1, котрий їх отримав обманним шляхом».

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що упродовж перебування позивача на обліку в Яворівському районному центрі зайнятості він числився на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Яворівському районі , як потерпілий від трудового каліцтва та отримував щомісячну страхову виплату у розмірі 30 % від середньомісячної заробітної плати.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вказано перелік осіб, які не підлягають страхуванню на випадок безробіття. Це працюючі особи, які не підлягають страхуванню на випадок безробіття. Це працюючі особи, які отримують або мають право на отримання пенсії за віком, іноземці та особи без громадянства. Позивач під цю категорію осіб не підпадає.

Керуючись ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ОСОБА_1 отримує щомісячну страхову виплату , як потерпілий від трудового каліцтва у розмірі 30 % від середньомісячної заробітної плати, що не являється матеріальною допомогою.

Оскаржуваний наказ суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ст.5 - особи, які не підлягають страхуванню на випадок безробіття, чітко вказаний перелік таких осіб. ОСОБА_1 під цю категорію осіб не підпадає.

Крім цього ОСОБА_1 на законних підставах був поставлений на облік в районний центр зайнятості, оскільки в цей час ніде не працював, підприємницькою діяльністю не займався, пенсії не отримував. Відносно отримання у Яворівському ВДФССНВ 30% страхової суми від середньомісячної заробітної плати, то ці гроші йому виплачувались, так , як ОСОБА_1 був застрахований і під час роботи отримав виробничу травму. Страхові суми грошей, які він отримав, не відносяться до виду доходів, отриманих від виробничої та іншої діяльності.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Яворівським районним центром зайнятості 12.03.2008 року, зареєстрований як такий, що шукає роботу ОСОБА_1 Згідно ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» йому було надано статус безробітного з 19.03.2008 року.

Керуючись п.п. 1,3,4 ст.22 п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» гр. ОСОБА_1 виплачувалась допомога з безробіття.

Відповідно до запису в трудовій книжці, серія НОМЕР_1 упродовж перебування позивача на обліку в Яворівському районному центрі зайнятості він числився на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Яворівському районі як потерпілий від трудового каліцтва та отримував щомісячну страхову виплату у розмірі 30 % від середньомісячної заробітної плати. Яворівський районний центр зайнятості вважає, що ОСОБА_1 обманним шляхом отримав статус безробітного та директором Яворівського районного центру Вигринович М.П. було видано Наказ №183 від 25.12.2009 року «Про повернення коштів ОСОБА_1, котрий їх отримав обманним шляхом».

В даному наказі робиться посилання на те, що позивач упродовж перебування на обліку у районному центрі зайнятості, як безробітний отримував і виплату допомоги з безробіття з Фонду загальнообов'язкового страхування на випадок безробіття й щомісячну виплату у розмірі 30 % від середньомісячної заробітної плати з ВДФССНВ, про що центр зайнятості не повідомив.

Яворівський районний центр зайнятості у Львівській області є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до Законів України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", „Про зайнятість населення", „Про державну службу", Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 24 червня 1991 року № 47, Положення про Яворівський районний центр зайнятості.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2014 року № 90 „Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення" до внесення змін до Законів України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та „Про зайнятість населення" Служба продовжує виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені Законами України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", „Про зайнятість населення". Служба під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

Відповідно до ст. 18 Закон України „Про зайнятість населення" Державна служба зайнятості у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, реалізує заходи щодо сприяння зайнятості та соціального захисту населення від безробіття. На державну службу зайнятості згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" покладаються функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та її робочих органів. Регулювання правового становища державних службовців, які працюють у центрах зайнятості, здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про зайнятість населення" Державна служба зайнятості: інформує громадян, підприємства, установи, організації, органи державної влади щодо наявності вільних робочих місць на підставі отриманих нею даних від роботодавців, забезпечує вільний доступ до інформації про попит на робочу силу осіб, які звертаються до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, та сприяє роботодавцям у доборі працівників; веде облік осіб, які до неї звертаються за сприянням у працевлаштуванні, наданих їм послуг, реєструє громадян у встановленому порядку як безробітних; сприяє громадянам у підборі підходящої роботи, бере участь в організації оплачуваних громадських робіт; надає особам, які до неї звертаються, соціальні та інші послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону, здійснює виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснює у порядку, встановленому законодавством, перевірку достовірності поданих особою даних, які є підставою для надання статусу безробітного, виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; здійснює у порядку, встановленому законодавством, збирання та опрацювання адміністративних даних щодо діяльності державної служби зайнятості; бере участь у здійсненні наукових досліджень з питань зайнятості населення, ринку праці та соціального захисту населення від безробіття, вивчає міжнародний досвід з метою вдосконалення своєї діяльності, виступає замовником наукових робіт, досліджень, методичного забезпечення тощо; здійснює міжнародне співробітництво у розв'язанні проблем зайнятості населення; здійснює реєстрацію укладеного у письмовій формі трудового договору між працівником і фізичною особою; видає роботодавцям, іноземцям та особам без громадянства дозволи на використання праці (послуг) іноземців та осіб без громадянства, веде базу даних виданих дозволів, контролює дотримання законодавства у цій сфері; застосовує в порядку, встановленому законодавством, фінансові санкції та адміністративні штрафи до роботодавців та їх посадових осіб, які порушили вимоги цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ст. 15 Закону України „Про зайнятість населення" Держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд зобов'язаний контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань страхування на випадок безробіття, правильність призначення роботодавцем та виплати застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що Яворівському районному центру зайнятості у Львівській області надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів по безробіттю.

При виявленні умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними, Яворівському районному центру зайнятості у Львівській області має право визначати їх розмір, та звернутися до суду в інтересах держави щодо стягнення їх.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ОСОБА_1 пред'явив позов про визнання незаконним та скасувати наказ Яворівського районного центру зайнятості №183 від 25.12.2009 року «Про повернення коштів п. ОСОБА_1», виявлених під час перевірки. Зважаючи на те, що кошти стягуються у судовому порядку за позовом Яворівського районного центру зайнятості у Львівській області, правильність та підстави їх стягнення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов безробітної особи щодо визнання незаконним та скасування наказ Яворівського районного центру зайнятості №183 від 25.12.2009 року «Про повернення коштів п. ОСОБА_1».

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Яворівського районного центру зайнятості у Львівській області - задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 06.06.2011 року у справі № 2а-35/2011 - скасувати та прийняти нову, якою в позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

Д.М. Старунський