Справа № 802/1586/15-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 червня 2015 р. Справа № 802/1586/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кошевого Богдана Анатолійовича

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Олександрівської сільської ради

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Олександрівської сільської ради про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у жовтні 2014 року вона звернулася до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

За результатами розгляду зазначеного клопотання, листом відповідача від 14.12.2014р. №31-2-0.3-10883/2-14 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки відповідно до рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, які введено в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 року №328 територіальні органи Держземагентства зобовязано сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Позивач вважає, що така відмова є протиправною, суперечить вимогам Конституції України та земельного законодавства, якими врегульовано порядок надання в оренду земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а тому звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області з підстав, викладених у листі № 31-2-0.3-10883/2-14 від 04 грудня 2014 року.

зобов`язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 28.10.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

У судовому засіданні 25.06.2015 року протокольною ухвалою суду, із занесенням до журналу судового засідання, замінено первинного відповідача - Головне управління Держземагентства у Вінницькій області, його правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області

Представники позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у письмових запереченнях (Вхід. № 16797 від 25.06.2015р.), в яких зазначено, що Головне управління Держземагентства у Вінницькій області відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, діяло згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце його проведення, як слідує з матеріалів справи, повідомлявся належним чином. У попередньому судовому засіданні представник третьої особи підтримав правову позицію позивача.

Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, оцінивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 28.10.2014 року до Головного управління Держземагетнства у Вінницькій області звернулася ОСОБА_4 із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

За результатами розгляду вказаного клопотання, Головне управління Держземагентства у Вінницькій області листом від 14.12.2014р. №31-2-0.3-10883/2-14 відмовило у прийнятті позитивного рішення пославшись на прийняті 14.10.2014 р. рішення колегією Держземагентства України, які введені в дію наказом Держземагентства від 15.10.2014 р. №328 щодо виконання доручення Віце-премєр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. №37732/0/1-14. Вказаним наказом зобовязано територіальні органи Держземагентства сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Як слідує із листа, Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області з урахуванням вищенаведеного прийнято наказ від 22.10.2014 року №343, згідно якого рекомендовано за результатами звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що можуть бути обєктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу.

Головне управління Держземагентства у Вінницькій області з урахуванням вищенаведеного, посилаючись на положення ст. 136 Земельного кодексу України, відмовило ОСОБА_4 у прийнятті позитивного рішення.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

З огляду на зміст оскаржених дій предметом доказування в даній справі є правомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про особисте селянське господарство, особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Відповідно до частин 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_1 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином відповідач, за результатами розгляду заяви позивача повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, що зроблено не було.

Крім того слід зазначити, що статтею 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

За змістом наказу Держземагентства України від 15.10.2014 року №328 Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, зобовязано територіальні органи Держземагентства сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

На противагу зазначеним доводам відповідача судом встановлено, що земельна ділянка на яку претендувала позивач, не включена до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах.

Відтак суд критично оцінює посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України, згідно якої земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії ); добросовісно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши зібрані докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідачем заява позивача не розглянута, натомість прийнята протиправна відмова у формі листа від 14.12.2014р. №31-2-0.3-10883/2-14, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно положень статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області з підстав, викладених у листі № 31-2-0.3-10883/2-14 від 04 грудня 2014 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 28.10.2014 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок) сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна