Справа № 804/5543/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 р. Справа № 804/5543/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
при секретарі судового засідання Василенко К.Е.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2015р.,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_1.
Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, Державна податкова інспекція у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Перевіркою встановлено порушення:
1. пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, в результаті чого, занижено податок на додану вартість в розмірі 223480,00 грн., в тому числі:
- за період жовтень 2014 року у розмірі 137494,00 грн.;
2. пункту 180.1 статі 180, пункту 185.1 статті 180, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, статті 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, у звязку з чим, неможливо підтвердити реальність здійснення операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ТОВ «Тонвей Консалт» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №84, за умовами якого, виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в додатку №1. На виконання умов цього договору сторонами складено акти прийому-передачі обладнання від 26.09.2014 року, від 28.09.2014 року, від 29.09.2014 року, від 30.09.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ТК000000059 від 26.09.2014 року, №ТК000000060 від 27.09.2014 року, №ТК000000061 від 28.09.2014 року, №ТК000000062 від 29.09.2014 року, №ТК000000063 від 30.09.2014 року; рахунки на оплату.
У вересні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Тонвей Консалт» наступні податкові накладні: від 26.09.2014р. №54, від 27.09.2014р. № 55, від 28.09.2014р. №56, від 29.09.2014р. №57, від 30.09.2014р. №58.
Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року.
Розрахунки проводились шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.
25.09.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ПП «Криниця 2007» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №151/14, за умовами якого виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в додатку №1. На виконання умов цього договору сторонами складено ОСОБА_2 прийому-передачі обладнання від 25.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 29.09.2014 року, від 27.09.2014 року, від 30.9.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №КР000001200 від 26.09.2014 року, №КР000001201 від 27.09.2014 року, №КР000001202 від 29.09.2014 року, №КР000001203 від 30.09.2014 року; рахунки на оплату.
У вересні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ПП «Криниця 2007» наступні податкові накладні: від 26.09.2014р. №104, від 27.09.2014р. № 105, від 29.09.2014р. №106, від 30.09.2014р. №107.
Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року.
Розрахунки проводились шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.
15.10.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ТОВ «Нафтопорт» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №28/14, за умовами якого, виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в додатку №1. На виконання умов цього договору сторонами складено акти прийому-передачі обладнання від 16.10.2014 року, від 17.10.2014 року, від 30.10.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №171 від 17.10.2014 року, №172 від 20.10.2014 року, №173 від 22.10.2014 року, №174 від 23.10.2014 року, №175 від 24.10.2014 року, №176 від 28.10.2014 року, №177 від 30.10.2014 року; рахунки на оплату.
У жовтні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Нафтопорт» наступні податкові накладні: від 17.10.2014р. №164, від 20.10.2014р. № 165, від 22.10.2014р. №166, від 23.10.2014р. №167, від 24.10.2014р. №168, від 28.10.2014р. №169, від 30.10.2014р. №170.
Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.
Розрахунки проводились шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.
03.10.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ТОВ «Компанія «Енергомаш» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №12У, за умовами якого, виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в Додатку №1. На виконання умов цього договору сторонами складено акти прийому-передачі обладнання від 03.10.2014 року, від 04.10.2014 року, від 08.10.2014 року, від 14.10.2014 року; ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг) №163 від 05.10.2014 року, №164 від 06.10.2014 року, №165 від 07.10.2014 року, №166 від 08.10.2014 року, №167 від 09.10.2014 року, №168 від 10.10.2014 року, №169 від 13.10.2014 року, №170 від 14.10,014 року; рахунки на оплату.
У жовтні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Компанія «Енергомаш» наступні податкові накладні: від 05.10.2014р. №158, від 06.10.2014р. № 159, від 07.10.2014р. №160, від 08.10.2014р. №161, від 09.10.2014р. №162, від 10.10.2014р. №163, від 13.10.2014р. №164, від 14.10.2014р. №165.
Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.
Розрахунки проводились шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.
Також, з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2012 року між виробником ТОВ «Завод Титан» та комерційним агентом ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» укладено Агентський договір №18АД12, за яким комерційний агент зобовязується за винагороду вчинити від свого імені юридичні та інші дії з метою укладання третіми особами (покупцями) угод по реалізації причепів вантажних «КНОТТ», які серійно випускаються виробником.
На виконання вказаного договору складено Специфікації від 25.09.2014 року, від 22.10.2014 року на товар причіп під генератор (Титан-3000); рахунки фактури; акти приймання-передачі від 16.10.2014 року, від 12.11.2014 року; видаткові накладні.
На підставі договору №18АД12 ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Завод Титан» наступні податкові накладні: від 25.09.2014р. №12, від 22.10.2014р. № 22.
Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.
Розрахунки проводились шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.
Також, судом досліджено укладені ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» як постачальником із ТОВ «Ренус Ревайвел» договір щодо поставки №128П14 від 15.10.2014 року на товар дизель-генератор та причіп під генератор Титан-2000; договір укладений з ТОВ «ІНВІТРО» №84МП14 на постачання дизель-генератора з причепом; видаткові накладні; податкові накладні; платіжні доручення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів, як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких, є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік, є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто, перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких, складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з наступного.
Так, складені акти виконаних робіт не містять змісту та обсягу господарської операції, одиницю виміру господарської операції, яка була виконана та надана контрагентами позивача ТОВ «Тонвей Консалт», ТОВ «Криниця 2007», ТОВ «Компанія «Енергомаш» та ТОВ «Нафтопорт», не відображено які витрати були понесені за результатами наданих послуг з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів (відсутні звіти, калькуляція наданих послуг), позаяк не містить деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що виключає можливість оцінки подальшого використання наведених послуг у господарській діяльності позивача.
Крім того, суд завертає увагу, що досліджені акти прийому-передачі обладнання здебільшого датовані тією ж датою, що і акти здачі-приймання робіт (надання послуг), тобто, дата складання акту здачі-приймання робіт (надання послуг), що має бути складений за фактом виконання робіт, співпадає з датою, коли обладнання (дизельні та бензинові генератори) мали бути надані до виконавця.
Поряд з тим, позивачем ані в ході проведення перевірки, ані в ході судового розгляду справи не було надано належних пояснень та доказів щодо наявності сторонніх осіб, якими могли бути надані послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів в короткий термін, а саме, в день надання обладнання (дизельні та бензинові генератори).
Щодо наданих додаткових угод до договору №12У від 03.10.2014 року, Додаткова угода до Договору №28/14 від 15.10.2014 року, Додаткова угода до Договору №151/14 від 25.09.2014 року, №84 від 26.09.2014 року, згідно яких, зокрема, викладено у новій редакції зазначені договори, а саме: «виконавець без узгодження з замовником має право залучити третіх осіб для надання послуг, передбачених цим договором. У разі залучення виконавцем для виконання послуг за цим Договором третіх осіб, виконавець несе відповідальність перед замовником за якість і своєчасність наданих послуг, виконаних залученими третіми особами в рамках цього договору, як за своє власні та за виконання ним правил техніки безпеки та пожежної безпеки» та протоколів випробувань генераторної установки, з яких вбачається відсутність ФИО особи, що здійснювала вимірювання, суд зауважує, що вказані документи не були надані під час проведення перевірки.
Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Отже, судом не береться до уваги надані представником позивача лише в судове засідання копій документів, у звязку з тим, що суд вважає, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності та при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.
Також, суд вказує, що за Агентським договором №18АД12 від 20.03.2012 року позивачем придбано у ТОВ «Завод Титан» причіп під генератор (Титан-3000), в той час, як ТОВ «Ренус Ревайвел» було реалізовано причіп під генератор (Титан-2000).
Вказане свідчить, що фактично наведені договори не були спрямовані на проведення фінансово-господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Судом не приймаються до уваги посилання позивача на рішення судів відносно ТОВ «Компанія «Енергомаш», оскільки, вказаними рішеннями не досліджувалась господарська діяльність підприємства, а встановлювались обставини щодо правомірності проведення зустрічної звірки відносно ТОВ «Компанія «Енергомаш» та вчинених податковим органом дій за результатами такої звірки.
Таким чином, суд вважає, що у ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» відсутнє право на формування податкового кредиту по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Тонвей Консалт», ТОВ «Криниця 2007» за період вересень 2014 року та ТОВ «Компанія «Енергомаш», ТОВ «Нафтопорт», ТОВ «Завод Титан» за період жовтень 2014 року, а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2015 року винесене ДПІ Кіровському району м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровської області, винесено правомірно, а тому, не підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір 3674-VI від 08.07.2011р., ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір, сплачено частково судовий збір в розмірі 487,20 грн.
В зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, сума судового збору в розмірі 4 384,80 грн. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» до державного бюджету України.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
З огляду на сукупність викладених обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2015р. - відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» на користь державного бюджету України решту судового збору в сумі 4 384,80 грн.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Постанова не набрала законної сили 22.06.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5