Справа № 206/2842/15-а
Суддя: Маймур Г. Я.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/2842/15-а
Провадження № 2-а/206/31/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"16" червня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Маймур Г.Я,

за участю секретаря Бердиклічевої Т.Р,

позивача ОСОБА_1І,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська про неправомірні дії Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська, суд

В С Т А Н О В И В:

5 червня 2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська про неправомірні дії Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він вийшов на пенсію 23.04.2007р. за віком учасника бойових дій. З 11.10.2012р. одержує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу в органах місцевого самоврядування», як посадова особа органу місцевого самоврядування завідувач відділу взаємодії із правоохоронними і контролюючими органами, мобілізаційної та оборонної роботи Самарської районної у м.Дніпропетровську ради.

Згідно Закону України від 7.06.2001р. №2493-3 «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Із судової практики Верховного суду України із постанови ВСУ від 20.02.2012р. по справі №21-430а11 та постанови ВСУ від 28.05.2013р. по справі №21-97а13, він дізнався про необхідність врахування у складі заробітку для обчислення розміру пенсії усіх виплат, з яких справляються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 1.01.2011р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

26.05.2015р. він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська із проханням здійснити перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до наданих довідок №№56, 57 від 26.05.2015р. про складові заробітної плати із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та суми індексації заробітної плати, з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 1.01.2011р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Проте, листом Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська від 29.05.2015р. №Т-29/08/17 «Про надання відповіді на звернення», повязаних із призначенням та перерахунком пенсій, у перерахунку пенсії йому відмовлено із посиланням на ст.37 Закону України «Про державну службу» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Посилаючись на те, що на його звернення до Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська відмовляється робити перерахунки, позивач просив визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська щодо відмови в здійсненні перерахунку розміру пенсії та зобовязати Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська здійснити із дати призначення перерахунок і виплату пенсії із 11.10.2015р. з урахуванням інших виплат, а саме: допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а також понесені ним витрати із сплати судового збору стягнути із Державного бюджету на його користь.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на чинне пенсійне законодавство.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська із 23.04.2007р. та отримує пенсію за віком учасникам бойових дій. Із 11.10.2012р. згідно особистої заяви переведений на пенсію за віком згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Даний факт не заперечується відповідачем.

26 травня 2015р. позивач письмово звернувся до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська із проханням здійснити перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до наданих довідок №№56, 57 від 26.05.2015р. про складові заробітної плати із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та суми індексації заробітної плати, з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 1.01.2011р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, але йому безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії.

За інформацією Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська при призначенні пенсії як посадовій особі органів місцевого самоврядування (11.10.2012р.) застосовувався відсотковий коефіцієнт 80%. Відповідно до наявних документів в пенсійній справі загальний стаж склав 42 роки 9 місяців 8 днів станом на 30.09.2012р, у т.ч. 10 років 7 місяців 19 днів стаж службовця ОМС. Заробітна плата була врахована в розмірі 3482грн.92коп. за складовими: посадовий оклад 1118грн, надбавка за ранг (11 ранг) 70грн, надбавка за вислугу років (40%) 475грн.20коп, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи 786грн.29коп, премія 653грн.49коп, премії до державних професійних свят та ювілейних дат 258грн.04коп. Розмір пенсії станом на 1.05.2015р. складав 3023грн.59коп, який складається із основного розміру пенсії 2786грн.34коп. та надбавки учасникам бойових дій 237грн.25коп. (а.с.12).

Згідно Закону України від 7.06.2001р. №2493-3 «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну службу».

Позивач вийшов на пенсію 11.10.2012р. згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та встановлено, що пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від суми заробітної плати, на які справлявся збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не більше 90 відсоток заробітної плати.

За наявності стажу державної служби 10 повних років позивачу призначена пенсія в розмірі 80% від заробітної плати довічно. Дані обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи.

Відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27.03.2014р, який набрав чинності з 1.05.2014р, у ст.37 Закону України "Про державну службу внесені зміни: «Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України №3723-XII, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України від 27.03.2014р. №1166-VІІ змін не зазнали.

Суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження і підлягає задоволенню.

Посилання представника відповідача на ті обставини, що положення вказані у статті 37 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VІІ від 27.03.2014р, є більш новими, і за загальним правилом дії норм права у часі саме вони підлягали пріоритетному застосуванню при визначенні розміру відсотків, з яких призначається пенсія держслужбовцям є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п.2 Розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

В силу ст.22 Конституції України нею закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки ОСОБА_1 призначена пенсія за віком як посадовій особі органів місцевого самоврядування до введення в дію Закону України від 27.03.2014р. №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофі та створення передумов для економічного зростання України», який відповідно до ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі, він має право на обчислення розміру пенсії при перерахунку, виходячи із 80 % від розрахованої заробітної плати з урахуванням інших виплат, тому що пенсія йому була призначена саме у такому відсотковому відношенні відповідно до діючої на той час редакції ст.37 Закону України «Про державну службу».

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що відповідачем було безпідставно недонараховано до пенсії позивача допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а тому позовні вимоги щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.19,58 Конституції України, ст.ст. 8, 9, 17-19, 71, 94, 99, 100, 159-163, 237 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська про неправомірні дії Управління пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру пенсії посадовій особі органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 із урахуванням інших виплат, а саме: допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська здійснити з дня подачі заяви до Пенсійного фонду України перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 29.05.2015р. з урахуванням інших виплат, а саме: допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 80% від посадового окладу.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

С У Д Д Я: ОСОБА_3