Справа № 826/20346/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/37364/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Маслія В.І.
Єрьоміна А.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р. у справі № 826/20346/13-а за позовом Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" до Київської міжрегіональної митниці про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Київської міжрегіональної митниці з позовом, в якому просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2013 року № 100260000/2013/200540/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р., позов задоволено. Скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці від 27.08.2013 №100260000/2013/200540/2 про коригування митної вартості товарів.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р. надійшла касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 26.09.2008 року №17-В/09/2008 з Компанією "Pistora Oy" (Фінляндія) (Продавець), додаткових угод до нього та відповідно до інвойсу від 07.08.2013 року №131148, позивачем придбано на умовах FCA-Раума товар (цвяхи з головками холодноштамповані, арматура кріплення із сталі), визначеного в інвойсі асортименту, кількості, ваги, ціни, на загальну вартість 7606,78 Євро, у т.ч. товар 1 (цвяхи з головками холодноштамповані) - 3,88 Євро, товар 2 (арматура кріплення зі сталі) - 7602,90 Євро.

Даний товар подано до митного оформлення згідно ВМД №100260000/2013/109409 від 13.08.2013 року та задекларовано його митну вартість згідно із ст. 58 МК за першим методом (за ціною договору) у розмірі 92073,72 грн., що складається з ціни на товар - 7606,78 Євро (80743,72 грн.) та додаткових витрат на транспортування - 11330 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при ввезенні на митну територію України зазначеного вище товару було надано для митного оформлення пакет документів, визначений нормами Митного кодексу України та п.п. 7,11 вищезазначеного Порядку, а саме: - контракт від 26.09.2008 року №17-В/09/2008 з Компанією "Pistora Oy" (Фінляндія); - додаткові угоди до контракту від 26.09.2008 року №17-В/09/200; - інвойс від 07.08.2013 року №131148; - транспортні документи (договір на перевезення від 12.01.2009 року №001 з ТзОВ "АХТ", довідку ТзОВ "АХТ" б/н від 12.08.2013 року про транспортні витрати, СMR від 07.08.2013 року №070813) та ін. - експортну митну декларацію від 11.05.2013 року №MRN 13FL48E6 та прайс-лист фірми виробника.

Разом з тим, посадовими особами відповідача, з метою підтвердження митної вартості товару, заявленої позивачем, було зобов'язано останнього надати: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, що імпортуються, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; - зовнішньоекономічний договір (контракт) та доповнення до нього; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару;

Відповідачем зазначається, що ПП «Солді і Ко» не було виконано вимоги митниці, що позбавило контролюючий орган встановити відповідність задекларованої ціни наданого до митного оформлення товару за заявленим першим методом.

Митним органом було скориговано митну вартість товару і визначено її на рівні 22467,60 Євро (за резервним методом), про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2013 №100260000/2013/200540/2. Як зазначено в гр. 33 цього рішення, його прийнято у зв'язку з тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, оскільки подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не погодившись з вищевказаними рішенням та карткою відмови позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Задовольняючи позов в частині скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будь-яких фактичних доказів щодо наявності у митного органу сумнівів щодо застосування основного методу (за ціною договору) визначення митної вартості товару позивача, представником відповідача до суду не надано, у зв'язку з чим у митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судами, рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла не застосувавши жодного іншого методу, крім шостого (резервного), при цьому, не обґрунтувавши необхідності застосування саме цього методу та не зазначивши, які саме розбіжності містять документи, що підтверджують вартість ввезеного товару, та які були подані декларантом. Водночас, надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, на думку судів, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: