Справа № 826/7308/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 липня 2015 року 09:16 справа №826/7308/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомДержавної казначейської служби України
доДепартаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
проскасування постанови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна казначейська служба України (далі по тексту - ДВС) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України (далі по тексту - відповідач), в якому просить скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 01 квітня 2015 року ВП №46108163.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/7308/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом замінено первинного відповідача - Державну виконавчу службу України , на її правонаступника - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - позивач, Департамент ДВС).

В судовому засіданні 24 червня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач свого представника у судове засідання не направив, попередньо подавши клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС про накладення штрафу від 01 квітня 2015 року ВП №46108163 при примусовому виконанні виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2011 року №2-а про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок основної пенсії ОСОБА_1, за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, на позивача накладено штраф у розмірі 1 360,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що Державна казначейська служба України повторно не виконала рішення суду, а саме виконавчий лист Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2011 року №2-а про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 17 листопада 2008 року щомісячно, а також: відповідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №786-ХІІ від 28.02.1991 року здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю з 17 листопада 2008 року щомісячно в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком; зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити різницю між нарахованою та раніше виплаченою основою та додатковою пенсіями ОСОБА_1. Зобов'язати Державне казначейство України перерахувати необхідні для виплати позивачу кошти.

Позивач не погоджується з вказаною постановою,виходячи з того, що Державна казначейська служба України виконує в повному обсязі свої зобов'язання щодо відкриття асигнувань та їх спрямування Пенсійному фонду України, як головному розпоряднику бюджетних коштів, а тому позивач не має права втручатись у діяльність і самостійно спрямувати бюджетні асигнування, надані Пенсійному фонду України та його територіальним органам; та зазначає, що органи казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Як встановлює частина друга статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Стаття 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що у разі повторного невиконання без поважних причин рішення суду на боржника може бути накладено штраф у подвійному розмірі.

Таким чином, у межах спірних правовідносин суду належить встановити факт потворного не виконання боржником рішення суду та поважність причин такого невиконання.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 20 січня 2015 року відкрито виконавче провадження та встановлено божнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа в 7-денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; вимогою державного виконавця від 12 лютого 2015 року зобов'язано Державну казначейську службу України в строк до 18 лютого 2015 року виконати в повному обсязі рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист, про що повідомити відділ з наданням підтверджуючих документів; у зв'язку із невиконанням рішення суду постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС про накладення штрафу від 12 березня 2015 року ВП №46108163 накладено на позивача штраф у розмірі 680,00 грн.

При цьому доказів скасування постанови про накладення штрафу від 12 березня 2015 року ВП №46108163 матеріали справи не містять.

Вимогою державного виконавця від 12 березня 2015 року №251/6 ДКСУ зобов'язано надати інформацію про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів в термін до 18 березня 2015 року.

Згідно матеріалів виконавчого провадження відповіді на вказану вимогу державного виконавця у встановлений строк ДКСУ районі не надано; не надано доказів вжиття відповідних заходів і самим позивачем.

Наведене вказує, що ДКСУ станом на день прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу рішення суду згідно виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2011 року №2-а не виконала повторно.

Вказані обставини позивачем не заперечуються, як і не заперечується факт невиконання рішення у строк, встановлений державним виконавцем, а накладення штрафу оскаржується виключно з підстав неможливості виконання виконавчого документа, у зв'язку із тим, що органи казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів.

Частина п'ята статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивач не надав доказів, які б підтверджували добровільне виконання рішення суду та вчинення ним дій, передбачених у виконавчому листі Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2011 року №2-а, а також доказів, які б підтверджували поважність невиконання рішення суду, зокрема звернення до державного виконавця або до суду про зупинення виконавчого провадження чи зміну способу і порядку виконання рішення.

Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку про правомірність накладення на позивача штрафу у розмірі 1 360,00 грн. та відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про накладення штрафу від 01 квітня 2015 року ВП №46108163.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Державної казначейської служби України задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній казначейській службі України відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов