Справа № 803/1066/14
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2014 року м. Луцьк Справа № 803/1066/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, cудді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю прокурора Гайдашук Д.А.,

представника відповідача Куптія Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Ковельського міжрайонного прокурора до Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ковельський міжрайонний прокурор (далі - позивач, прокурор) звернувся в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - відповідач, виконавчий комітет) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів по примусовому знесенню самовільно встановлених тимчасових споруд, розміщених на перехресті вул. Фестивальна - Богдана Хмельницького; про зобов'язання виконавчого комітету Ковельської міської ради вжити заходів по примусовому знесенню самовільно встановлених тимчасових споруд, розміщених на перехресті вул. Фестивальна - Богдана Хмельницького, передбачених п.3.5 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях на території міста Ковеля, затверджених рішенням Ковельської міської ради №32/10 від 20 грудня 2012 року, а також діючим законодавством України.

До початку розгляду справи по суті представником відповідача через канцелярію суду подане письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.47), яке мотивоване тим, що підставою для звернення прокурора до суду було невиконання подання від 27 листопада 2013 року №87-5795 вих13, відповідь на яке прокуратура отримала 10 квітня 2014 року. Як встановлено частиною шостою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення прокурора з позовом до суду встановлюється 15-денний строк, що обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду. Оскільки про факт невиконання подання прокурор дізнався 10 квітня 2014 року, а звернувся до суду 06 червня 2014 року, тобто з пропуском 15-денного строку, тому відповідач та його представник у судовому засіданні просять суд залишити позовну заяву без розгляду.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти клопотання та пояснила, що, на її думку, предметом позову не є подання Ковельського міжрайонного прокурора, про яке йдеться в позові, а довготривала систематична бездіяльність Виконавчого комітету Ковельської міської ради, яка почалася ще у 2011 році, коли на міжвідомчій нараді вирішувалося питання про примусове знесення незаконно встановлених тимчасових споруд та за результатом якої прийнята постанова від 21 червня 2011 року, у пункті 4 якої Ковельську міську раду зобов'язано протягом липня-вересня 2011 року вжити заходів щодо знесення малих архітектурних форм (а.с.25). Вважає, що строк звернення до суду слід відраховувати з 30 травня 2014 року, коли прокуратурою винесена постанова про проведення перевірки виконавчого комітету міської ради з питань виконання міжвідомчої постанови.

При цьому, строк звернення до суду, на думку представника позивача, має становити шість місяців, а не п'ятнадцять днів, як встановлено у частині п'ятій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки все це в сукупності є довготривала бездіяльність відповідача, а постанова від 30 травня 2014 року один з останніх заходів вжитих прокуратурою і саме з цього дня слід обчислювати строк звернення до суду. З цих підстав просила суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, всебічно, повно та неупереджено дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Таким законодавчим актом є Закон України «Про прокуратуру», де встановлені скорочені строки звернення до суду прокурора.

Зокрема, як визначено у частині шостій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення прокурора з позовом до суду встановлюється 15-денний строк, що обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду.

Отже, строк звернення до суду у цій справі становить в залежності від підстав позову, або шість місяців з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (державних інтересів), або п'ятнадцять днів з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання.

Судом встановлено, що при поданні адміністративного позову до суду позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду і не зазначено обставин, які б могли слугувати в обґрунтування як поважні та не заявлено клопотання про поновлення строку. Більше того, ухвалою суду від 10 червня 2014 року повідомлено сторін, що у судовому засіданні буде слухатися питання про причини пропуску звернення до суду позивачем і зобов'язано прокурора надати письмові пояснення з цього приводу (а.с.38-39).

Однак, у судовому засіданні в обґрунтування поважності причин пропуску звернення до суду прокурор Гайдашук Д.А. надала усні пояснення, що підставою звернення до суду не було подання прокурора, а фактично є довготривала бездіяльність відповідача, щодо якої прокурор вправі звертатися до суду без подання керуючись частиною п'ятою статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Стверджує, що подання є одним із заходів реагування вжитих прокурором, яке не було відхилено відповідачем, але і не виконано ним. В подальшому прокурором винесена постанова від 30 травня 2014 року, яка і слугує відліком шестимісячного строку звернення до суду як то передбачено основним законом, яким керується у своїй діяльності прокурор, а саме частиною п'ятою статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Тому вважає, що строк звернення до суду відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України не пропущений.

З наданих пояснень прокурора, вивчивши матеріали позовної заяви та всі наявні письмові докази по справі суд зазначає наступне.

У випадку, коли предметом позову у даній справі вважати бездіяльність виконавчого комітету міської ради, яка почалася ще у 2011 році, як стверджує прокурор, то суд повинен застосувати загальний шестимісячний строк звернення до суду.

Суд не погоджується з доводами прокурора у судовому засіданні, що підставою для подання позову стало невиконання постанови міжвідомчої наради від 21 червня 2011 року (а.с.25), оскільки, по-перше, зазначений документ жодним законодавчим актом не передбачений, а тому не може бути обов'язковий до виконання, а носить лише рекомендаційний характер. По-друге, дана постанова стосувалася Ковельської міської ради, яка не є відповідачем у справі а, натомість, позов пред'явлений до Виконавчого комітету Ковельської міської ради. По-третє, у вказаній постанові був встановлений строк для її виконання до вересня 2011 року, тобто, якщо брати до уваги пояснення прокурора Гайдашук Д.А., то позивачем пропущений як шестимісячний строк звернення до суду, який встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, так і строк передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». По-четверте, постанова міжвідомчої наради була прийнята у 2011 році, а прокурор в позовних вимогах просить суд усунути порушення пункту 3.5 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях на території міста Ковеля, які затвердженні рішенням Ковельської міської ради від 20 грудня 2012 року №32/10, тобто значно пізніше прийняття постанови.

Разом з тим, не можна брати до уваги постанову прокурора від 30 травня 2014 року як підставу звернення до суду, оскільки за її наслідками в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази прокурорського реагування (матеріали перевірки, подання).

З огляду на обставини встановлені судом можливо прийти висновку, що шестимісячний строк позивачем пропущений.

У випадку, коли підставою для звернення прокурора до суду стало подання від 27 листопада 2013 року №87-5795 вих13, то суд повинен застосувати спеціальний строк звернення до суду. Як визначено у частині шостій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення прокурора з позовом до суду встановлюється 15-денний строк, що обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду (а.с.13-15).

Судом встановлено і не заперечувалося прокурором та представником відповідача у судовому засіданні, що 27 листопада 2013 року винесено подання №87-5795 вих13 «Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність» та зобов'язано відповідача надати у 25-денний термін відповідь про вжиті заходи.

В позовній заяві позивач керується статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», яка регулює питання звернення прокурора з поданням, а також детально викладає обставини виконання подання та листування з відповідачем, з наданням відповідних письмових доказів (а.с.6-8).

Представник позивача у судовому засіданні вказала, що строк необхідно обчислювати починаючи з першої відповіді на подання прокурора, яка була надана 28 листопада 2013 року, оскільки з другої відповіді 03 квітня 2014 року не зрозумілий зміст виконаних вимог подання.

З такими доводами суд не погоджується оскільки в матеріалах справи наявні інші письмові докази, а саме: на листі виконавчого комітету від 03 квітня 2014 року №3.14/574 стосовно ходу виконання подання, міститься резолюція міжрайонного прокурора В. Лопохи від 10 квітня 2014 року старшому прокурору прокуратури Гайдашук Д.А. «для відома та вжиття заходів реагування». Дана обставина свідчить про те, що представнику позивача, як безпосередньому виконавцю, було доручено ще 10 квітня 2014 року вжити відповідних заходів реагування, тобто звернутися до суду (а.с.18).

Разом з тим, позовні вимоги повністю повторюють вимоги, які були наведені у пункті 2 подання, де прокурор вимагав від відповідача ініціювати в судовому порядку демонтаж тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності, розміщених на перехресті вулиці Фестивальна - Богдана Хмельницького, що у м. Ковелі, які експлуатуються без дозвільних документів (а.с.8).

Відтак, з цього можливо зробити висновок, що доводи прокурора Гайдашук Д.А., стосовно того, що подання від 27 листопада 2013 року №87-5795 вих13 не стосується даної справи, явно суперечать змісту позовної заяви, яка підписана старшим за підпорядкуванням прокурором, спростовуються матеріалами справи, а тому такі пояснення не можуть прийматися судом до уваги.

Одночасно судом враховано і взято до уваги пояснення прокурора стосовно обставин виконання подання від 27 листопада 2013 року №87-5795 вих13, яке стале підставою для звернення до адміністративного суду, і з цього приводу зазначає наступне.

Листом від 28 листопада 2013 року №3-16/2259 виконавчий комітет повідомив прокурора, що подання було розглянуто. Зокрема, питання демонтажу тимчасових споруд, розміщених на перехресті вулиць Фестивальна - Богдана Хмельницького начальником відділу містобудування та архітектури Мурай Л.Л. було ініційоване у березні 2012 року. Листами від 12 березня 2012 року було зобов'язано суб'єктів господарювання, які мають розміщені тимчасові торгові споруди на вул. Фестивальній, без оформлених у встановленому порядку паспортів прив'язки, провести їх демонтаж у термін до 19 березня 2012 року. Зазначена вимога не була виконана, а в протест її підприємці провели мітинг перед Ковельською міською радою, в якому вимагали зберегти їх робочі місця та не проводити демонтаж тимчасових споруд. Всі свої вимоги вони направили листом від 16 березня 2012 року міському голові. Дане звернення було розглянуто на нараді за участю міського голови та працівників виконавчого комітету, підприємців, органів державного пожежного і санітарного нагляду, ДАІ, підприємств, що обслуговують інженерні мережі, розміщені в даному районі та представників залізниці. До відома суб'єктів господарювання було доведено, що торгові споруди розміщені з порушенням чинного законодавства, але з метою врегулювання даного конфлікту міською радою було надано можливість привести у відповідність до вимог чинного законодавства тимчасові споруди.

Також виконавчий комітет повідомив, що власні зобов'язання підприємцями не виконані, погоджена у встановленому порядку документація не подана на розгляд міської ради. З метою забезпечення місцями для торгівлі у даному районі, начальником відділу містобудування та архітектури Мурай Л.Л. було запропоновано власникам земельної ділянки по вул. Ярослава Мудрого, яка надана для розміщення ринку і не використовується за цільовим призначенням, провести роботи з будівництва ринку. На даний час роботи на об'єкті завершуються і головним архітектором 18 листопада 2013 року було повторно направлено лист підприємцям з вимогою провести демонтаж тимчасових споруд до 10 грудня 2013 року. Дана вимога була проігнорована, про що свідчить лист підприємців від 09 грудня 2013 року про незгоду з демонтажем. Відділом містобудування та архітектури готуються всі необхідні документи для проведення демонтажу тимчасових споруд в примусовому порядку (а.с.16-17).

В подальшому, листом від 03 квітня 2014 року №3.14/574 відповідач повідомив прокурора, що у зв'язку з неодноразовим ігноруванням власниками тимчасових споруд вимог виконавчого комітету про проведення демонтажу самовільно встановлених об'єктів, відділом містобудування та архітектури було обстежено споруди, розміщені на вул. Фестивальній. При обстеженні виявлено, що на об'єкти відсутні паспорти прив'язок, чинні на момент перевірки та правовстановлюючі документи на земельні ділянки. З метою недопущення проведення масових акцій протесту суб'єктами господарювання, які здійснюють свою діяльність на цій території, було прийнято рішення проводити роботи з демонтажу павільйонів поетапно.

Виконавчим комітетом було окремо зазначено, що після притягнення суб'єктів господарювання до відповідальності, вжиття всіх можливих заходів адміністративного впливу для усунення порушень, буде проведено примусовий демонтаж торгових споруд в порядку, визначеному законом (а.с.18-19).

Отже, підсумовуючи вищевикладене судом зроблено висновок, що про фактичне порушення інтересів держави, які полягають у невиконанні Виконавчим комітетом Ковельської міської ради покладених на нього функції у сфері благоустрою, Ковельський міжрайонний прокурор дізнався 10 квітня 2014 року, у той же день доручив відповідальному працівнику прокуратури вжити заходів реагування, а тому строк звернення до суду слід обраховувати саме з цієї дати.

Враховуючи те, що про порушення інтересів держави Ковельський міжрайонний прокурор дізнався 10 квітня 2014 року, а до суду звернувся 06 червня 2014 року, а тому за таких обставин позивач пропустив п'ятнадцятиденний строк звернення до суду, який передбачений частиною шостою статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, за правилами частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Хоча прокурор Гайдашук Д.А. у судовому засіданні доводила, що строк звернення до суду не пропущений та не заявляла клопотання про його поновлення, суд зобов'язаний неупереджено оцінити всі обставини у справі та на підставі наявних матеріалів перевірити, чи є поважні причини пропуску цього строку.

Судом ще раз звернено увагу на ту обставину, що прокурором для виконання подання від 27 листопада 2013 року №87-5795 вих.13 був встановлений 25-денний строк виконання (а.с.15). Зі змісту відповідей наданих виконавчим комітетом 28 листопада 2013 року та 03 квітня 2014 року слідує, що відповідач об'єктивно був не в змозі виконати подання прокурора у встановлений строк, а тому вирішив виконувати подання позивача поетапно.

Вказана обставина свідчить про триваючий характер правовідносин між сторонами, неможливість виконати подання у 25-денний строк, а тому, на думку суду, прокурор з об'єктивних причин пропустив строк звернення до суду з позовною вимогою про зобов'язання виконати подання, оскільки мав вжити достатніх заходів для перевірки стану виконання подання.

Як зазначено у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З урахуванням вищенаведених завдань адміністративного судочинства, для забезпечення права на судовий захист інтересів держави, які представлені прокурором, а також враховуючи триваючий характер відносин між сторонами, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, а тому у клопотанні представника Виконавчого комітету Ковельської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 99, 100, частинами третьою та сьомою статті 160, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Ковельського міжрайонного прокурора до Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню окремо від судового рішення за результатами розгляду справи не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на судове рішення за результатом розгляду справи.

Суддя В.І.Смокович

Повний текст ухвали виготовлений 27 червня 2014 року.