Справа № 2а-13265/2011
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-13265/2011

Головуючий 1-ї інст. - Костюченко Г.С. Категорія № 10.3.1

Коллегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 ОСОБА_3

в звязку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження, справа розглянута згідно з п.3 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2011 року року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни",

В С Т А Н О В И Л А :

19.08.2011 року позивач звернувся до суду про задоволення своїх вимог за період: з 01.01.2011 року та в подальшому.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва позовні вимоги задоволені частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 19.02.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення, у зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач має статус дитини війни згідно з посвідченням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсія або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії і ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині зобовязання відповідача провести виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком є правильним.

За умови сталості нормативної бази, що регулює вищезазначені правовідносини, надана правова оцінка є обов'язковою для врахування відповідачем при виконанні ним своїх повноважень по відношенню до Позивача. Відповідно, такий перерахунок має здійснюватись на постійній основі, за умови виникнення обставин, що його зумовлять та сталості нормативної бази, що регулює вищезазначені правовідносини, без обмеження терміну або строку його проведення.

До такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним судом України в постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та від 19.03.2013 в №21-53а13, які згідно ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для інших судів. В цих постановах зазначено, що з самого визначення поняття пенсії випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеної позиції Верховного суду України, достатнім та належним способом захисту порушених прав позивача є саме визначення обов'язку проведення перерахунку належного йому щомісячного грошового утримання з дати, з якої він має право та вимагає проведення перерахунку без обмеження кінцевого терміну або строку протягом якого такий перерахунок має здійснюватись.

Враховуючи наведене, а також необхідність застосування до спірних правовідносин положення ч.2 ст. 99 КАС України щодо 6-ти місячного строку звернення до суду, судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у період з 19.02.2011 року.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, судова колегія на підставі п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч.10 ст.183-2, ст.195, ст.197, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2011 року змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_4 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування") відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період: з 19.02.2011 року, з врахуванням вже виплачених сум за вказаний період.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3