Справа № 813/3193/13-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Справа № 876/15004/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2013 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року Державна податкова інспекція у м. Червонограді Львівської області ДПС звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

Позивач просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковий борг в сумі 73696, 13 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2013 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державного бюджету кошти в розмірі 73696, 13 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржила фізична особа-підприємець ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати, а позовну заяву податкового органу залишити без розгляду.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що податковим органом пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, та безпідставно задоволено позовні вимоги позивача про стягнення податкового боргу, оскільки відповідно до вимог ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 5.12.2003 року ОСОБА_2 зареєстрована виконавчим комітетом Червоноградської міської ради як субєкт підприємницької діяльності, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. ОСОБА_2 було взято на облік в ДПІ у м. Червонограді 9.12.2003 року.

Станом на 10.04.2013 року податковий борг відповідачки становить 73 696,13 грн., в тому числі:

по податку на додану вартість 38 389,60 грн.;

по податку на доходи з фізичних осіб від підприємницької діяльності 34 505, 03 грн.;

по податку на доходи з фізичних осіб 751, 38 грн.;

штрафні (фінансові) санкції 50, 12 грн.

Заборгованість відповідачки складається з грошових зобов'язань, визначених податковим органом у податкових повідомленнях-рішеннях:

№ НОМЕР_1 від 3.08.2011 року на суму 50, 12 грн.;

№ НОМЕР_2 від 3.08.2011 року на суму 751, 38 грн.;

№ НОМЕР_3 від 3.08.2011 року на суму 34509, 03 грн.;

№ НОМЕР_4 від 3.08.2011 року на суму 38389, 60 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені ОСОБА_2 в судовому порядку, однак ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 2.08.2012 року у справі 2а-5045/12/1370, яка набрала законної сили, провадження у справі було закрито в звязку з відмовою позивачки від позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідачки податкового боргу, оскільки такий борг фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не сплачений.

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно пп.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 41.5 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Підпунктом 20.1.28 п.20.1 ст.20 ПК України визначено право органів державної податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд першої інстанції встановив, що 23.05.2011 року ДПІ у м. Червонограді сформовано податкову вимогу № 588 на суму 800 грн. (за платежем 21080900).

Згідно виписки зі зворотного боку облікової картки платника станом на 28.02.2011 року сума недоїмки становила 800 грн., і до 09.09.2012 року ця сума не змінювалась.

Оскільки сума податкового боргу, що стягується за даним позовом, виникла з 25.08.2011 року, законодавством не передбачено обов'язку податкового органу формувати ще одну податкову вимогу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 6.11.2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6.03.2013 року, відмовлено ДПІ в м. Червонограді в позові до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в цій же сумі в звязку з відсутністю доказів вручення відповідачці податкової вимоги № 588 від 23.05.2011 року.

Тому, оскільки податкова вимога була втрачена (позивач доводить її надсилання, а відповідачка факт отримання заперечує), 9.01.2013 року ДПІ у м. Червонограді було сформовано дублікат тієї ж податкової вимоги № 588 від 23.05.2011 року та 10.01.2013 року направлено його ОСОБА_2 Остання отримала зазначену податкову вимогу 23.01.2013 року, чого не заперечує апелянт.

Направлення дубліката податкової вимоги, яка була відправлена відповідачці в травні 2011 року та з невстановлених обставин не була отримана нею, не є повторним направленням податкової вимоги в звязку зі збільшенням суми податкового боргу, як помилково вважає ОСОБА_2, оскільки зазначена сума податкового боргу є аналогічною сумі боргу станом на 23.05.2011 року та становить 800 грн. Сума податкового боргу збільшилася пізніше 9.09.2012 року, тому позивач мав право на звернення до суду за стягненням з відповідачки податкового боргу з врахуванням обставини направлення дублікату податкової вимоги відповідачці та залишення її відповідачкою без виконання.

Посилання апелянта на пропущення податковим органом встановленого законом строку звернення до суду з адміністративним позовом не можна визнати обгрунтованими.

Граничний строк стягнення податкового боргу визначено у п. 102.4 ст. 102 ПК України, згідно з яким у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Оскільки даний позов було подано ДПІ у м. Червонограді у межах 1095 днів з дня виникнення податкового боргу, то підстави для висновку про пропуск позивачем строку звернення з розглядуваними вимогами відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 73696, 13 грн. податкового боргу, який є узгодженим та самостійно відповідачкою не погашений.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2013 року у справі № 813/3193/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

ОСОБА_3