Справа № 202/3083/15-а
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"01" липня 2015 р.справа № 202/3083/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2015 р. в справі № 202/3083/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровську (далі УПФУ) про визнання неправомірними дій з відмови в призначенні пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобовязання зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», половину строку навчання з 01.09.1991 р. по 26.06.1992 р. на юридичному факультеті Монгольського державного університету та призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення за призначенням пенсії.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2015 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зазначає, що при зверненні до УПФУ із заявою про призначення пенсії позивачем не надано документів, які підтверджують навчання в Монгольському державному університеті та за яким фахом, а надані позивачем до суду документи не підтверджують конкретний період навчання.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у звязку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Листом від 26.03.2015 р. відповідачем відмовлено у призначенні пенсії у звязку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який за період з 01.09.1992 р. по день звернення становить 21 рік 10 місяців 10 днів.

Також судом встановлено, що позивач навчався в Монгольському державному університеті в 1990-1991 роках на філологічному факультеті, в 1991 р. переведений на юридичний факультет. Наказом Української юридичної академії № 118-С від 27.07.1992 р. позивач зарахований за переведенням на 2 курс денного факультету № 4 Української юридичної академії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності неврахування відповідачем періоду навчання на юридичному факультеті Монгольського національного університету при вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, а також підтвердження факту навчання належними доказами.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.03.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Листом від 26.03.2015 р. відповідачем повідомлено позивача про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років у звязку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який за період з 01.09.1992 р. по день звернення за призначенням пенсії становить 21 рік 10 місяців 10 днів.

Відповідачем не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», періоду навчання позивача на юридичному факультеті Монгольського державного університету.

Також колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 навчався в Монгольському національному університеті, в 1990-1991 роках закінчив філологічний факультет, в 1991 р. переведений на юридичний факультет. Наказом Української юридичної академії № 118-С від 27.07.1992 р. позивач зарахований за переведенням на 2 курс денного факультету № 4 Української юридичної академії.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час звернення позивача з питання призначення пенсії, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Частиною 6 статті 50-1 вказаного Закону встановлено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Оскільки є доведеними належними доказами факт навчання позивача на юридичному факультету Монгольського державного університету з 01.09.1991 р. по 26.06.1992 р., є правильним висновок суду першої інстанції про зарахування половини строку навчання в цьому вищому навчальному закладі до вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Доводи апелянта, що при зверненні до УПФУ із заявою про призначення пенсії позивачем не надано документів, які підтверджують навчання в Монгольському державному університеті та за яким фахом, колегія суддів вважає необґрунтованими з тих підстав, що при зверненні позивача до УПФУ із заявою про призначення пенсії відповідачем не виконані приписи п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, щодо повноважень органу Пенсійного фонду на витребування додаткових документів.

Що стосується доводів відповідача про не підтвердження конкретного періоду навчання в наданих позивачем до суду документів, суд апеляційної інстанції також їх не приймає до уваги, оскільки період навчання на юридичному факультеті Монгольського національного університету підтверджується довідкою Монгольського національного університету та витягом з наказом Української юридичної академії, а також листом Національного юридичного університету імені ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2015 р. в справі № 202/3083/15-а залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2015 р. в справі № 202/3083/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко