Справа № 826/8202/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2015 року № 826/8202/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом начальника відділу з виплати пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Ногай Ольги Петрівни до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся начальник відділу з виплати пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Ногай Ольга Петрівна (надалі також Ногай О.П., позивач) до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Ярчук Н.В. від 19.03.2015р. ВП № 44387539 про накладення штрафу в розмірі 1190 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанови державного виконавця про стягнення аліментів містили в собі помилки, у зв'язку із чим були повернуті без виконання, а отже, станом на час винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу у Головному управлінні буди відсутні будь-які документи, які б підлягали обов'язковому виконаню.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, суду не надав.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На примусовому виконанні у ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №368/1543/13-ц від 28.08.2013р. виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів.

Головним управлінням 27.08.2014р. вх. № 3645/21 отримано постанову державного виконавця від 15.08.2014р. ВП № 44387539 про стягнення аліментів з пенсії ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що документи надійшли з помилками, а саме: в ПІБ боржника та стягувача аліментів були допущені помилки, а також не було вказано район проживання отримувача аліментів, постанова державного виконавця повернута без виконання 09.10.2014р. (вих. № 4597/04), та згідно копії повідомлення про вручення отримана відділом 13.10.2014р.

В подальшому, постанову про стягнення аліментів з виправленням Головне управління отримало 14.10.2014 р. вх. № 4417/21.

У зв'язку із допущеними помилками (не вказано район проживання отримувача аліментів, зміст описової частини постанови не відповідав змісту резолютивної, період стягнення аліментів було вказано з помилками) Головним управлінням 23.10.2014 вих. №4825/04 повернуто вищезгадану постанову на адресу Подільського районного управління юстиції у м. Києві без виконання, яка згідно копії повідомлення про вручення отримана відповідачем 27.10.2014р.

Поряд з тим, за невиконання законних вимог державного виконавця, спрямованих на усунення порушень законодавства про виконавче провадження, та ненадання документів для перевірки бухгалтерії стосовно проведення відрахувань аліментів з пенсії ОСОБА_3 накладено на начальника відділу з виплати пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Ногай О.П. штраф у розмірі 1 190 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Згідно положень ч. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначених вище норм закону державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника аліментів в порядку п. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

В той же час, позивач стверджує, що оскільки вказані постанови містили помилки і неточності, що позбавляло позивача можливості виконати рішення суду, вони були повернуті відповідачу для внесення виправлень. Відповідач не надав суду доказів протилежного.

Поряд з тим, відповідачем постановою від 19.03.2015р. ВП № 44387539 накладено на позивача штраф в порядку ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - віл сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З огляду на вищевикладене обумовлюється висновок про те, що обов'язковою умовою накладення штрафу є відсутність поважних причин для невиконання вимог державного виконавця.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, виправлені документи на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на адресу Головного управління не надходили.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, і відповідачем не доведено протилежного, що постанова державного виконавця про стягнення з пенсії ОСОБА_3 винесена лише 20.03.2015р. та надійшла на адресу Головного управління лише 26.03.2015р.

Отже, станом на момент винесення оскаржуваної постанови від 19.03.2015р. у Головному управлінні відсутні будь-які документи, які б зобов'язували проводити утримання з пенсії ОСОБА_3, про що було відомо відповідачу, а отже, постанова відповідача про накладення штрафу від 19.03.2015р. ВП № 44387539 винесена передчасно, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів правомірність винесення оскаржуваного припису.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази правомірності винесення оскаржуваного припису, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги начальника відділу з виплати пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Ногай Ольги Петрівни задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Ярчук Н.В. від 19.03.2015 р. ВП № 44387539 про накладення штрафу в розмірі 1190 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко