Справа № 815/2649/15
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2649/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Радчука А.А.,
при секретарі судового засідання Гурєвої К.І.
представника позивача не зявився
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
12 травня 2015 року Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, та відповідно до п.п.16.1.4, п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України є платником податків, зобов'язаний сплачувати податки та збори у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно облікової картки з єдиного податку фізичних осіб, довідки про суми податкового боргу платника податків, розрахунку податкового боргу фізична особа підприємець ОСОБА_1 має податкову заборгованість у загальній сумі 2137,07 грн. Позивач зазначив, що контролюючим органом вживались заходи погашення вказаної суми боргу, а саме боржнику направлялась податкова вимога від 15.08.2014 №1137-25, проте відповідач податковий борг не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду із зазначеним адміністративним позовом.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. 16 червня 2015 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд без його участі у порядку письмового провадження.
Відповідач позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.
Суд, заслухавши пояснення та думку відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до довідки форми 4-ОПП від 15 вересня 2009 року № 1415/29-02, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) узята на облік в контролюючих органах 15 вересня 2009 року за № 1415 та перебуває на обліку у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (арк. справи 10).
На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 01 липня 2013 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перейшла на спрощену систему оподаткування та є платником єдиного податку другої групи зі ставкою єдиного податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати (арк. справи 8).
Згідно даних облікової картки платника податків, розрахунку податкового боргу та довідкою про суми податкового боргу за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 2137,07 грн., проте, заборгованість по єдиному податку у законодавчо визначеному порядку та строки самостійно відповідачем сплачена не була (арк. справи 4-6).
Згідно ст. 67 Конституції України кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з пунктами 16.1.3 та 16.1.4 ст.16 зазначеного Кодексу платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 291.2, 291.4 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень; друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Згідно з п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (п. 293.2 ст. 293 ПК України).
Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Згідно з п.122.1 ст.122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Також, згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Так, Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, була надіслана податкова вимога форми «Ф» №1137-25 від 15.08.2014, яка була отримана відповідачем 17.10.2014, що підтверджується її особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 7).
Разом з тим, доказів оскарження відповідачем зазначеної вимоги, як і доказів погашення відповідачем боргу, суду не надано.
Відповідно до п.п.95.1, 95.2 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
За приписами п. 41.2 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч.1 ст. 69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, оскільки відповідач за час судового розгляду справи у добровільному порядку борг не сплатив, сума податкової заборгованості з єдиного податку у розмірі 2137,07 грн., підлягає стягненню за рішенням суду.
Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а також те, що позивач відповідно до п. 21 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 158-163, 254 КАС України, Податковим кодексом України, -
Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 23 червня 2015 року.

Суддя А.А. Радчук

.