Справа № 0907/2а-1999/11
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. м. Київ К/800/63726/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пенсії за вислугою років,

встановила:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати відмову у призначенні пенсії протиправною та зобов'язати відповідача призначити йому пільгову пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року було скасовано рішення суду першої інстанції та постановлено нове судове рішення, яким позов було задоволено. Визнано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні пенсії протиправною. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 лютого 2010 року, тобто з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.

У касаційній скарзі начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року скасувати, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2011 року залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнився з військової служби у 1994 році. На момент звільнення зі служби у позивача було 14 років 3 місяці 21 день служби в МВС України та Збройних Силах України. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 виповнилося 45 років.

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про призначення йому пенсії на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Листом від 02 червня 2009 року №2/6-1 йому відмовлено в задоволенні його заяви про призначення пенсії за вислугою років, оскільки немає на це правових підстав.

В лютому 2010 року позивач повторно звернувся про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, але отримав відповідь, про те що заява на призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» подаються цими особами до Головних управлінь Пенсійного фонду в області через уповноважені органи відомств та силових структур.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_2 до відповідача за призначенням пенсії діяла стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції, яка передбачала обов'язкову умову призначення пенсії за вислугу років - досягнення на час звільнення з військової служби 45-річного віку, а позивач на момент звільнення у 1994 році не досяг цього віку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», виходячи із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції виходячи з того, що на момент виникнення у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, а саме при досягненні ним 45-річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону від 04 квітня 2006 року. Пункт «б» статті 12 зазначеного Закону передбачав, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ, пенсія призначається в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року необхідно скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням норм матеріального права, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2011 року необхідно залишити в силі, оскільки вона є законною і обґрунтованою та постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пенсії за вислугою років - скасувати, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2011 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: С.В. Білуга

Ю.Й Рецебуринський