Справа № 2а-1831/12/1370
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Справа № 9104/108429/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,
суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.
за участю секретаря Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2012 року за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Військовий прокурор Львівського гарнізону 01.03.2012року звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 8760,59 грн.
Прокурор в обґрунтування своєї позиції зазначає, що звертається до суду в інтересах колишнього військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 виходячи з наступного. ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та відповідно до наказу начальника управління Західного територіального командування внутрішніх військ МВС України від 13.12.2011 року № 72-ос, його звільнено з військової служби у запас на підставі п. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я, а в подальшому, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 256 від 16.12.2011 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 та усіх видів забезпечення. Зазначає, що за період проходження військової служби ОСОБА_1 , відповідачем не здійснено йому виплату грошової компенсації замість недоотриманого речового майна на суму 8760,59 грн. Саме цю суму прокурор і просить стягнути у судовому порядку, оскільки добровільно кошти не виплачуються.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2012 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Не погодившись із винесеною постановою, її оскаржила військова частина НОМЕР_1 . У поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати прийняте рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що частина 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції від 20.12.1991 року з наступними змінами та доповненнями, передбачала право на одержання військовослужбовцями за рахунок держави речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовця грошової компенсації замість них. Аналізуючи докази добуті та дослідженні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що військова частина НОМЕР_1 за час проходження військової служби не видала позивачу речового майна і при його звільненні з військової служби не виплатив грошової компенсації за належне речове майно на суму 5818 гривень 24 копійку, чим порушила охоронювані законом права позивача, а тому заявлений позов слід задовольнити, та стягнути з військової частини НОМЕР_1 в користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно на суму 5818 гривень 24 копійок.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що згідно з наказом начальника управління Західного ТрК ВВ МВС України від 13.12.2011 року № 72 о/с, старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службуу відставку за п. 6-Б(за станом здоров`я - в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 № 377/102 від 23.11.2011 року). Наказом командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині № 256 від 16.12.2011 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Личаківсько-Шевченківсько-Залізничного РВК Львівської області.

Відповідно до п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою КМ України № 1444 від 28.10.2004 року, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Норма аналогічного змісту містилася також у п. 28 Положення про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний час, затвердженому постановою КМ України № 1135 від 22.07.1998 року, яка була чинною на час звільнення позивача з військової служби, однак втратила чинність у зв`язку із прийняттям вищезазначеної постанови КМ України № 1444 від 28.10.2004 року.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону № 1459-III дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Отже, за змістом статті 9 Закону № 2011-XII (у редакції зі змінами, внесеними Законом № 1459-III, що набрав чинності 11 березня 2000 року) військовослужбовці мали право одержати грошову компенсацію лише за речове майно, неодержане до березня 2000 року.
Така правова позиція за аналогічною справою викладена в постанові Верховного Суду України від 04.12.2012 року у справі № 21-345а12. А відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 слід задовольнити, а постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації за недоотримане речове майно в розмірі 5818,24 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2012 року у справі №2а-1831/12/1370 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації за недоотримане речове майно в розмірі 8760,59 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

Д.М. Старунський