Справа № 569/17763/14-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Тимощук О.Я.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"16" червня 2015 р. Справа № 569/17763/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "19" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду із адміністративним позовом про визнання протиправними дій головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та зобов'язання здійснити певні дії.

В обґрунтування вимог зазначив, що до травня 1997 року проживав у м. Рівне та отримував пенсію за вислугою років, а згодом виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії йому було припинено.

24.09.2014 року ним через представника за довіреністю було подано заяву Відповідачу про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та надано усі необхідні документи для цього в копіях та оригіналах. Листами від 08.10.2014 року за №281/07 та від 29.10.2014 року №Б-306/06.1-15 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило, що відновлення виплати пенсії є неможливим з посиланням на те, що позивачем не виконані вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19.03.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_3 на підставі заяви від 24.09.2014 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_3 починаючи із 24.09.2014 року, в розмірах відповідно до чинного законодавства.

В апеляційній скарзі відповідачем ставиться питання про скасування судового рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином України, до травня 1997 року проживав у м. Рівне та отримував пенсію за вислугою років, а згодом виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії йому було припинено.

24.09.2014 року ним через представника за довіреністю було подано заяву Відповідачу про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та надано усі необхідні документи для цього в копіях та оригіналах. Листами від 08.10.2014 року за №281/07 та від 29.10.2014 року №Б-306/06.1-15 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області у поновленні виплати пенсії відмовило.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний поновити виплату пенсії позивачу з моменту його звернення із заявою до управління, оскільки позивач має право на поновлення виплати пенсії на підставі рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009.

Статтею 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Порядок переведення пенсій, призначених внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, в інші країни визначається Кабінетом Міністрів України.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 вказаного Закону, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки міжнародних договорів між Україною та державою Ізраїль стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося, то припиняючи виплату пенсії позивачу у зв'язку з його переїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, проголошеного ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадяни України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19.05.2015 року у справі 21-346а15.

Відповідно до ч.1 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "19" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: представник ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028

4-третій особі: - ,