Справа № 803/1588/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 р. Справа № 876/10323/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НЕП» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕП» (далі ТзОВ «НЕП») звернулось до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 13 серпня 2012 року та № НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року.

Вважає, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, прийнятими з порушенням вимог податкового законодавства, і такими, що підлягають скасуванню, оскільки при проведенні перевірки контролюючим органом не були належно досліджені первинні бухгалтерські документи, а висновки акта є необєктивними, необґрунтованими належними доказами, а базуються лише на вибірковому аналізі звітності позивача.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року позов задоволений.

Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що досліджені під час перевірки документи бухгалтерської звітності ТзОВ «НЕП» свідчать про заниження доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, в результаті чого занижений податок на прибуток, а також про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що актом перевірки Луцької ОДПІ Волинської області ДПС з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 березня 2011 року по 31 березня 2012 року від 30 липня 2012 року № 2788/22-/13349945 встановлені порушення ТзОВ «НЕП» статті 135, статтей 137, 138 Податкового кодексу України, а саме, заниження податку на прибуток; статтей 185, 187, 188 Податкового кодексу України - заниження податку на додану вартість.

За результатами перевірки Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів 13 серпня 2012 року прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення позивачу грошового зобов'язання з ПДВ на 1 053 791 грн 50 коп та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 про збільшення ТзОВ «НЕП» грошового зобов'язання з податку на прибуток на 890 255 грн.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 13 серпня 2012 року, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. Рішенням ДПС у Волинській області № 3829/10/10-206 від 13 вересня 2012 року скарга позивача частково задоволена, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 залишене без змін, а податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_3 скасовано в частині зайво нарахованого податку на прибуток в розмірі 8 188 грн, а в іншій частині - 882 067 грн залишене без змін. За наслідками розгляду первинної скарги податковим органом 17 вересня 2012 року прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток на 882 067 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності, підставності та обґрунтованості своїх висновків, викладених у акті перевірки та прийнятих податкових повідомлень-рішень.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом. 138.2. Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.9 ст. 139 Податкового кодексу України не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із наведених норм закону, до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88. Відповідно до п.п.1.2 пункту 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 22.12.2010 №984 (зареєстровано в Міністерстві юстиції 12.01.2011 за №34/18772) ( далі Порядок ), згідно з яким акт це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Цим же Порядком передбачено, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п.п.2.3.2.2. Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті;

З акта перевірки Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області від 30 липня 2012 року № 2788/22-/13349945 вбачається, що він складений всупереч вимогам Порядку, у ньому не зазначено первинних документів, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення, а також інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, не викладено жодних суттєвих обставин діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового законодавства.

Зокрема, у пункті 3.1.3 акта ( висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на прибуток ) та в пункті 3.2.2. ( податкові зобовязання ( податок на додану вартість ) ) міститься лише остаточний висновок контролюючого органу про відповідні порушення та зведені дані щодо задекларованих та встановлених в ході перевірки сум, при цьому, жодного посилання на конкретні первинні документи, бухгалтерську звітність та господарські операції відсутні. Таким чином, неможливо також встановити на підставі чого податковим органом зроблені висновки про заниження податку на прибуток та податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Щодо висновків податкового органу про заниження обєкту оподаткування ( пункт 3.1.1. акта перевірки ), то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статтей 33, 34 Податкового кодексу України податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Податковий період може складатися з кількох звітних періодів.

Базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов'язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податку.

Податковим періодом може бути: календарний рік; календарний квартал; календарний місяць; календарний день. Пунктом 152.9 статті 152 Розділу ІІІ «Податок на прибуток» Податкового кодексу України визначено, що для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік.

Таким чином, Податковим кодексом України чітко передбачено, що обчислення, сплата податків до бюджету відбувається у звітних податкових періодах.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області при встановленні правильності визначення обєкту оподаткування всупереч вимогам ПК України брались до уваги лише окремі місяці у звітному податковому періоді, які свідчили про відсутність прибутку товариства та, відповідно, на них не нараховувався податок на додану вартість та податок на прибуток.

Щодо господарських відносин із ПП «Агромехбудтрейд» та ТзОВ СП «Вест Україна», то судом першої інстанції безспірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що правових підстав для включення ТзОВ «НЕП» до доходів сум кредиторської заборгованості по ПП «Агромехбудтрейд» та ТзОВ СП «Вест Україна» немає, оскільки така заборгованість не є безнадійною.

Представниками апелянта не були спростовані дані обставини в суді. Посилання апелянта на те, що відповідні документи не надавались ТзОВ «НЕП» при перевірці не доведені ними і спростовуються наданими представником позивача письмовими доказами ( копією заперечень на акт перевірки з доданими до нього актами звірки взаємних розрахунків з ПП «Агромехбудтрейд» та ТзОВ СП «Вест Україна» ).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Податковим кодексом України передбачені дії податкового органу при перевірці у випадку ненадання документів на його вимогу. Доказів того, що такі документи вимагались і не надані податковому органу ( відповідний акт ) в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, висновки податкового органу не базуються на дослідженні всіх первинних документів, податкової звітності та аналізі їх. При проведенні перевірки брались до уваги лише дані бухгалтерського обліку і не досліджувались первинні документи щодо відповідних господарських операцій.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому доводи апелянта на правомірність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки суперечать вимогам Податкового кодексу України, спростовуються встановленими обставинами справи і не доведені відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність і скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Так як суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі № 803/1588/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 22.06.2015 року