Справа № 489/2885/15-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №489/2885/15-а
номер провадження 2-а/489/184/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії заступника командира взводу з ОСП № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 незаконними, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №635154 від 25.04.2015 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У обґрунтування вимог вказала, що 25.04.2015 відносно неї винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, за порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), а саме за перевищення швидкості в населеному пункті, та накладено штрафу в розмірі 255,00 грн.

Притягнення до адміністративної відповідальності вважає неправомірним, так як ПДР не порушувала, а в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення оскільки не керувала транспортним засобом в момент вчинення правопорушення.

У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 25.04.2015 заступником командира взводу з ОСП № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення.

У протоколі вказано, що 25.04.2015 о 11 год. 56 хв. водій ОСОБА_3 керувала автомобілем ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області та перевищила швидкість руху в населеному пункті на 26 км/год., рухаючись із швидкістю 86 км/год, чим порушила вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Протокол складно 25.04.2015 об 13 год. 01 хв.

Адміністративні матеріали розглянуті посадовою особою відповідача в день складання протоколу та в присутності позивача винесено постанову серії ПС1 №635154 від 25.04.2015, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255,00 грн.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в протоколі, позивач обґрунтовує тим, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення оскільки автомобілем в момент вчинення правопорушення, зафіксованого стаціонарним пристроєм, не керувала, про що вказувала при складанні протоколу та винесенні постанови.

Працівник ДПС вказані нею обставини не перевірили та безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності.

Із змісту позову вбачається, що ймовірно в момент в чинення правопорушення автомобілем керував або її батько, або сестра, які поверталися з м.Первомайська до м.Южноукраїнська. Працівники ДПС її зупинили на стаціонарному при виїзді з м.Южноукраїнська в напрямку м.Миколаєва через годину після вчинення правопорушення.

Згідно статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до статті 280 наведеного Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як випливає з положень частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Заперечуючи проти позову, в письмових запереченнях представник відповідача вказав, що фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою комплексу «Гарпун», до складу якого входить лазерний вимірювач швидкості «TruCam» № ТС000702, безпровідна система передачі інформації контролер «Гарпун К» з зовнішнім USB модулем та компютерна система (ноутбук) з відповідним обладнанням. Про використання на ділянці дороги , де вчинено правопорушення, приладів фото-відео фіксації попереджав дорожній знак 5.70 ПДР.

Правомірність використання приладу фіксації правопорушення відповідач надав наказ Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 № 33 (зареєстровано в Мінюсті України 30.03.2010 за № 262/17557), яким затверджено Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, до якого включено вимірювач швидкості «TruCam» та копію Свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/2445586 чинне до 07.04.2016, відповідно до якого вимірювач швидкості «TruCam» № ТС000702 визнано придатним до застосування.

Перевищення швидкості автомобілем марки ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, відповідач підтвердив фотофіксацією від 25.04.2015 об 11 год. 56 хв. (трьома фото).

Між тим, з фото не можливо встановити - хто саме перебуває за його кермом.

Інших доказів, що спростовували доводи позивача та підтверджували її вину та відповідно склад правопорушення представник відповідача не надав.

За таких обставин, враховуючи різницю в часі між правопорушенням та складанням протоколу, залишення поза увагою працівником ДПС доводів позивача про не керування нею автомобілем при фіксації правопорушення, відсутність інших доказів в справі, що вказували на правомірність постанови (свідків тощо), вказане дає підстави вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що є достатнім способом поновлення позивачу порушеного права.

Щодо закриття адміністративного провадження, дана вимога є зайвою, а тому задоволенню не підлягає.

Так як відповідач відноситься до органів державної влади, понесені відповідачем витрати на оплату судового збору в сумі 73,08 грн., що підтверджується квитанцією від 05.05.2015 № 0.0.381426613.1, підлягають присудженню на користь позивача з Державного бюджету України.

У звязку із визнанням рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 № 3-рп/2015 неконституційними положень частини другої статті 171-2 КАС України, постанова підлягає оскарженню в загальному порядку.

Керуючись статтями 9 -11, 71, 158 -163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову УДАІ УМВС України в Миколаївській області у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №635154 від 25.04.2015, винесену відносно ОСОБА_1.

Присудити з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення. Особа, яка приймала участь у справі, але була відсутня при проголошенні судового рішення, вправі подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя І.В.Коваленко