Справа № 826/19693/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 червня 2015 року 12:11 № 826/19693/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Маркеттехнобуд»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання нечинною податкової вимоги №16151-25 від 08.08.2014 року, -

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Бузенка Є.В.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркеттехнобуд» (надалі - позивач або ТОВ «Маркеттехнобуд») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання нечинною податкової вимоги №16151-25 від 08.08.2014 року, яка була виставлена ТОВ «Маркеттехнобуд» на суму 575 506,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.01.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що оскаржувана податкова вимога виставлена ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві безпідставно, оскільки направлена засобами електронного зв'язку податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року, якою, начебто, ТОВ «Маркеттехнобуд» задекларовано до сплати податок на додану вартість у розмірі 575 506,00 грн., ТОВ «Маркеттехнобуд» контролюючому органу не подавало, а, відтак, вказаний розмір грошових зобов'язань позивачем не декларувався. Крім того, останнім наголошено, що ТОВ «Маркеттехнобуд» не надавалися будь-які документи до Акредитованого центру сертифікації ключів «Masterkey» ТОВ «Арт-мастер» для оформлення електронних ключів, що унеможливлює подачу ТОВ «Маркеттехнобуд» звітності, у тому числі з податку на додану вартість, засобами електронного зв'язку.

У судове засідання 16.03.2015 року відповідача ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві замінено на - Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві).

У судове засідання 25.06.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що оскаржувана податкова вимога є правомірною та такою, що виставлена на підставі та у межах наявних у контролюючого органу повноважень у зв'язку з наявною у ТОВ «Маркеттехнобуд» податковою заборгованістю.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві виставлено податкову вимогу форми «Ю» від 08.08.2014 року №16151-25, якою ТОВ «Маркеттехнобуд» повідомлено, що загальна сума податкового боргу вказаного платника податків станом на 07.08.2014 року становить 575 506,00 грн., у тому числі основний платіж - 575 506,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 0,00 грн., пеня - 0,00 грн.

Згідно наданих представником відповідача під час судового розгляду пояснень, вказаний розмір податкової заборгованості виник на підставі задекларованого ТОВ «Маркеттехнобуд» розміру зобов'язання з податку на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, яка була направлена позивачем засобами електронного зв'язку на виконання умов договору №1 про визнання електронних документів від 11.07.2014 року, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 42-46 том 1), укладення якого підтверджується квитанцією №1 від 11.07.2014 року та квитанцією №2 від 16.07.2014 року (а.с. 47 том 1).

У відповідності до наданої представником відповідача копії податкової декларації ТОВ «Маркеттехнобуд» з податку на додану вартість за червень 2014 року (а.с. 58-64 том 1), позивачем у рядку 25 задекларовано суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, у розмірі 575 506,00 грн.

Водночас, представниками позивача під час судового розгляду справи наголошено, що податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року засобами електронного зв'язку ТОВ «Маркеттехнобуд» не подавалася, а договір №1 про визнання електронних документів від 11.07.2014 року останнім не укладався зі зазначенням того, що вся податкова звітність подається позивачем виключно у паперовій формі.

На підтвердження вищевикладеного, представниками позивача надано суду копії податкових декларацій з податку на додану вартість за травень 2014 року (а.с. 10-12 том 1) та липень 2014 року (а.с. 16-18 том 1) з відмітками печатки про отримання контролюючим органом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Маркеттехнобуд» 21.07.2014 року наручно було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року (а.с. 13-15 том 1), у рядку 25 якої не зазначено жодної суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду. Проте, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від 23.07.2014 року №9462/10/26-59-18-04-17 повідомила позивача про те, що ТОВ «Маркеттехнобуд» 20.07.2014 року засобами телекомунікаційного зв'язку була надана звітна податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року, яка зареєстрована та проведена до баз даних в повному обсязі, а тому вдруге надана 21.07.2014 року звітна податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року на паперових носіях не зареєстрована в ІС «Податковий блок» у зв'язку з тим, що звітна декларація з ПДВ за вищевказаний період вже була подана (а.с. 19 том 1).

Вважаючи вищезазначену податкову вимогу такою, що виставлена контролюючим органом без достатніх на те правових підстав, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, згідно пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

При цьому, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 203.1 ст. 203 ПК України).

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ст. 203 ПК України).

У силу положень п. 54.1 ст. 54 ПК України, податкове зобов'язання визначене самостійно платником в податковій декларації не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Нормативно-правовим актом, який регулює порядок заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість станом на момент виникнення спірних правовідносин (тобто станом на момент подачі/направлення податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року), є Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678 (надалі - Порядок №678).

Так, згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку №678, декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II цього Порядку строк до підрозділу контролюючого органу, яким здійснюється приймання податкової звітності, за формою, встановленою на дату подання. До декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Відповідно до п. 2 ІІІ Порядку №678, декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, одним із таких способів на вибір платника податків: 1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; 2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; 3) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність у паперовій формі подається на аркушах формату А4, в електронній формі - згідно з порядком підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (п. 4 ІІІ Порядку №678).

Податкова звітність повинна бути підписана: 1) керівником платника податку або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку і подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; 2) фізичною особою - платником податків або його законним представником; 3) особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно з договором про спільну діяльність, управління майном; 4) особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації інвестора (оператора), який веде окремий податковий облік, пов'язаний з виконанням угоди про розподіл продукції (п. 9 ІІІ Порядку №678).

Подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі здійснюється відповідно до порядку підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (п. 10 ІІІ Порядку №678).

Нормативно-правовим актом, що визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису та який поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді, є Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233 (надалі - Інструкція №233).

У силу п. 2 розділу ІІ Інструкції №233, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Для приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків орган ДПС повинен мати: програмне забезпечення приймання та обробки податкової звітності з засобами КЗІ; чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сфомовані акредитованим центром сертифікації ключів для органу ДПС (п. 6 розділу ІІ Інструкції №233).

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований) (п. 7 розділу ІІ Інструкції №233).

Розділом ІІІ Інструкції №233 врегульовано порядок подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, п. 5 якого встановлено, що платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

З огляду на наведені вище законодавчі положення вбачається, що для подачі податкової декларації контролюючому органу засобами електронного зв'язку в електронній формі платник податків першочергово повинен отримати посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

В свою чергу, питання, пов'язані з визначенням правового статусу електронного цифрового підпису та регулюванням відносин, що виникають при використанні електронного цифрового підпису, визначені положеннями Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22.05.2003 року №852-ІV (надалі - Закон №852).

У розумінні положень ч. 1 ст. 9 Закону №852, центр сертифікації ключів, акредитований в установленому порядку, є акредитованим центром сертифікації ключів.

Акредитований центр сертифікації ключів має право: надавати послуги електронного цифрового підпису та обслуговувати виключно посилені сертифікати ключів; отримувати та перевіряти інформацію, необхідну для реєстрації підписувача і формування посиленого сертифіката ключа, безпосередньо у юридичної або фізичної особи чи її представника (ч. 2 ст. 9 Закону №852).

З викладеного вище вбачається, що акредитований центр сертифікації ключів надає посилені сертифікати ключів за умови перевірки інформації, необхідної для формування останніх.

З метою встановлення обставин щодо видачі ТОВ «Маркеттехнобуд» посилених сертифікатів ключів ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2015 року витребувано від Акредитованого центру сертифікації ключів «Masterkey» ТОВ «Арт-мастер» належним чином завірені копії документів, на підставі яких було надано електронні ключі для ТОВ «Маркеттехнобуд».

На виконання вимог ухвали суду від 02.02.2015 року від ТОВ «Арт-мастер» через канцелярію суду надійшли витребувані матеріали, серед яких міститься копії наступних документів (а.с. 90-98 том 1): виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «Маркеттехнобуд», виданої 28.07.2014 року; паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Ленінським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області 07.11.2013 року на ім'я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Миколаїв Миколаївської області Україна, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2; довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ДПА у Заводському районі від 07.06.1997 року щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1); наказу №1 від 23.03.2014 року про призначення на посаду директора ТОВ «Маркеттехнобуд» ОСОБА_1 з 23.03.2014 року, згідно протоколу Загальних зборів учасників №1 від 22.03.2014 року; титульної сторінки статуту ТОВ «Маркеттехнобуд», затвердженого загальними зборами учасників протоколом №1 від 22.03.2014 року, з відміткою про проведення державної реєстрації за №0048845 з відбиткою печатки державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Гордієнко Валентини Іванівни; реєстру даних №Дп/6/11.7.14 від 11.07.2014 року.

Водночас, як вбачається з наявних у матеріалах справи копії статуту ТОВ «Маркеттехнобуд», наданого позивачем (а.с. 124-130 том 1), та копії статуту ТОВ «Маркеттехнобуд», наданої на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2015 року відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 227-233), останній затверджено Загальними зборами учасників протокол №1 від 21.02.2014 року (замість протоколу №1 від 22.03.2014 року, вказаного на копії титульної сторінки статуту, наданої ТОВ «Арт-мастер», як документу, що подався для отримання посилених сертифікатів ключів) та з відміткою про проведення державної реєстрації за №0048845 з відбиткою печатки державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Шубіної Тетяни Яківни (замість відбитки печатки державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Гордієнко Валентини Іванівни відповідно).

Крім того, згідно п. 1.3 статуту (а.с. 125 том 1 та а.с. 228 том 1), учасниками та власниками Товариства є громадяни України - ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_3, виданий Радянським РУГУ МВС України в м. Києві, 11.02.1999 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1), на підтвердження чого у матеріалах справи містяться копії вказаного паспорта (а.с.120-121 том 1) та картки фізичної особи-платника податків, виданої ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 14.11.2005 року. При цьому, наявні у матеріалах справи копії вищезазначених паспортів мають різні фотокартки осіб, яким належать дані паспорти.

Також, на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2015 року від Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області надійшов лист від 07.05.2015 року №2/2-2069 (а.с. 211 том 1), в якому зазначено, що гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Миколаєва 07.11.2013 року був документований Ленінським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області паспортом гр. України НОМЕР_2 на підставі пошкодження паспорта НОМЕР_4 від 28.05.1998 року, виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, на додаток до чого надано копію заяви про видачу паспорта гр. ОСОБА_5 (а.с. 212 том 1), а також наголошено, що копію форми 1 на гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, Ленінський РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області надати не має можливості у зв'язку з тим, що останнім паспорт гр. України не документувався.

В свою чергу, Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області листом від 26.05.2015 року №607/14-04-18-214 (а.с. 235 том 1) на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2015 року повідомлено, що, згідно БД ДРФО Заводського району м. Миколаєва, інформація щодо видачі довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_1 від червня 1997 року на ім'я ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином, документи, які були надані ТОВ «Арт-мастер» для отримання посилених сертифікатів ключів ТОВ «Маркеттехнобуд», та той самий набір документів, а саме: копії паспорту гр. ОСОБА_1, картки фізичної особи-платника податків та титульної сторінки статуту ТОВ «Маркеттехнобуд», які наявні у матеріалах справи, є відмінними, що викликає у суду сумніви щодо достовірності документів, поданих ТОВ «Арт-мастер» для отримання посилених сертифікатів ключів ТОВ «Маркеттехнобуд», а, відтак, і достовірності даних, зазначених у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, направленої засобами електронного зв'язку.

Разом з тим, слід звернути увагу на наступне.

Як було зазначено вище, ТОВ «Маркеттехнобуд» 21.07.2014 року наручно було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року (а.с. 13-15 том 1), у рядку 25 якої не зазначено жодної суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду. Проте, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від 23.07.2014 року №9462/10/26-59-18-04-17 повідомила позивача про те, що ТОВ «Маркеттехнобуд» 20.07.2014 року засобами телекомунікаційного зв'язку була надана звітна податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року, яка зареєстрована та проведена до баз даних в повному обсязі, а тому вдруге надана 21.07.2014 року звітна податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року на паперових носіях не зареєстрована в ІС «Податковий блок» у зв'язку з тим, що звітна декларація з ПДВ за вищевказаний період вже була подана (а.с. 19 том 1).

Натомість, згідно п. 25 Порядку №678, після подання декларації за звітний (податковий) період платник податку має право до закінчення граничного терміну подання декларації за такий самий період подати нову декларацію з виправленими показниками.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення п. 49.20 ст. 49 ПК України, згідно яких якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, ТОВ «Маркеттехнобуд» мало право подати 21.07.2014 року (оскільки 20.07.2014 року - це неділя) податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року з виправленими показниками у відповідності до приписів п. 25 Порядку №678, а, відтак, судом не вбачається законодавчо мотивованих підстав для відмови у прийнятті вказаної декларації.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до п. 4 розділу ІІІ Інструкції №233, органи ДПС приймають податкову звітність з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щоденно, крім вихідних, святкових і неробочих днів.

Як вказано відповідачем у листі від 23.07.2014 року №9462/10/26-59-18-04-17 податкова декларація ТОВ «Маркеттехнобуд» з податку на додану вартість за червень 2014 року, подана засобами телекомунікаційного зв'язку саме 20.07.2014 року, що є вихідним днем, отже, фактично вказана податкова звітність могла були прийнята контролюючим органом не раніше 21.07.2014 року, тобто в той самий день, що й подана у паперовій формі податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2014 року, але з іншими показниками.

Враховуючи все викладене вище, суд з метою належного способу захисту порушених прав та інтересів позивача дійшов висновку про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві форми «Ю» від 08.08.2014 року №16151-25.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві форми «Ю» від 08.08.2014 року №16151-25.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок