Справа № 2а-3168/08/0470
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/46634/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська (далі - УПФ) до публічного акціонерного товариства «Дніпропластмас» (далі - ПАТ «Дніпропластмас») про стягнення заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій, за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2012 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2008 року Прокурор звернувся в суд з позовом відповідно до якого просив стягнути з ЗАТ завод «Дніпропластмас» на користь УПФ 39119,85 грн. заборгованості по виплаті і доставці пільгових пенсій.

Посилався на те, що відповідач безпідставно не компенсує зазначені витрати, які утворилися за період з 1 січня 2008 року по 1 квітня 2008 року .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дніпропластмас» як правонаступника ЗАТ завод «Дніпропластмас» на користь УПФ заборгованість з фактичних витрат на виплату і доставку пенсій по списку №1 у розмірі 32522,94 грн. У решті в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Вказує на те, що підприємство не оскаржувало суми нарахування, а отже можна вважати, що з таким боргом воно погодилося.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що підлягають стягненню лише ті суми, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

За правилами частин першої та третьої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази.

Перелік підстав для звільнення від доказування наведено у статті 72 вище згаданого кодексу. Згідно положень цієї норми в редакції закону на час вирішення спору, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як установлено судами, що відповідає дійсним обставинам справи, на підставі зібраних та досліджених доказів з ПАТ «Дніпропласмаса» як правонаступника ЗАТ завод «Дніпропласмаса» підлягає стягненню лише 32 522, 94 грн. заборгованості з фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, тобто тієї суми, розмір якої доведено.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до положень, викладених у пунктах 8.8. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за N 64/8663), у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені.

В даному випадку відповідач визнав лише ті вимоги, які підтвердилися відповідними довідками в судовому порядку, тому обґрунтованими є рішення судів про задоволення позову в тій частині, яка підтверджується відповідними документами. Зокрема, довідками про пільговий характер роботи осіб, яким призначена пенсія, розпорядженнями про призначення пенсій, довідками про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман