Справа № 203/1097/15-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1097/15-а
Провадження № 2-а/0203/47/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач предявила через суд зазначений позов до відповідача на предмет захисту прав на пенсійне забезпечення з тих підстав, що вона з 11 липня 1977 року по 08 червня 1991 року працювала на заводі «Азон» (Азербайджанської РСР), а загальний трудовий стаж роботи, яку вона продовжувала на різних підприємствах і посадах становить близько 35 років, проте відповідач по досягненні нею 55-річного віку відмовив у призначенні пенсії через замалий стаж, оскільки не зарахував стаж роботи на заводі «Азон» з 11 липня1977 року по 03 травня1987 року у зв?язку з нібито недостовірністю записів у трудовій книжці внаслідок вчинення записів ручками різного кольору, проте вказані обставини не свідчать про відсутність трудових правовідносин із цим заводом та трудового стажу, тому позивач просила суд визнати незаконною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, зобовязати відповідача прийняти рішення про поновлення права позивача на нарахування та отримання пенсії за віком; зобов?язати відповідача зарахувати до пенсійного віку та розрахунку розміру пенсії стаж роботи на заводі «Азон» з 11 липня 1977 року по 08 червня 1991 року відповідно до записів у трудовій книжці позивача; зобовязати відповідача нарахувати та сплатити позивачу пенсію на підставах визначених пенсійним законодавством, у тому числі, за весь строк її неотримання, починаючи з дня звернення, тобто з 02 жовтня 2014 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача, УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, позов не визнав у повному обсязі, заперечуючи тим, що трудовий стаж відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, коли там містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, підтверджується довідками, які містять відповідні відомості, проте таких довідок позивач не надала, а трудова книжка у записах про періоди роботи з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року містить дописки, тому цей період трудового стажу відповідачем правомірно не зарахований у звязку з чим загальний стаж становить 27 років 2 місяці 17 днів, тому підстави для призначення пенсії достроково по досягненню 55-річного віку відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років 6 місяців.

Відповідно до п. 7-2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який чинний на день виникнення правовідносин, до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Позивач є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 та 17 лютого 2014 року їй виповнилося 55 років у зв?язку з чим 02 жовтня 2014 року вона звернулася до відповідача за призначенням дострокової пенсії за віком, про що свідчить заява до УПФ (а. с. 21, 32).

За даними трудової книжки, дослідженої судом в оригіналі, позивач з 1976 року по 1977 рік проходила навчання (запис №1); 11 липня 1977 року зарахована наладчиком монтажником технологічного обладнання 3р. на підставі наказу №220к від 11 липня 1977 року (запис №2); 02 квітня 1979 року присвоєна друга проф. наладчика-монтажника технолог. обладнання 4 р. ОГМ на підставі наказу №220к від 02 квітня 1979 року (запис №3); 28 жовтня 1981 року переведена в 44 цех (запис №4); 15 березня 1982 року присвоєний 5 р. наладчика технологічного обладнання 44 ц. на підставі наказу №138к від 15 березня 1982 року (запис №5); 13 липня 1982 року переведена у відділ головного механіка за тією ж спеціальністю 5 р. на підставі наказу №373 від 13 липня 1982 року (запис №6); 04 травня 1987 року переведена на посаду нормувальника там само на підставі наказу №217 від 23 квітня 1987 року (запис №7) (а.с.7-8).

Також судом встановлено, що 31 грудня 2014 року Комісією по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій УПФ України в Кіровському районі м.Дніпропетровська відмовлено у достроковому призначенні пенсії за віком, оскільки загальний стаж роботи становить 27 років 2 місяці 17 днів, а період роботи з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року на заводі «Азон» не зарахований через наявні у записах трудової книжки дописки (а. с. 20, 37).

Статтею 48 КЗпП України, п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника і основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29 липня 1993 року, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 3 вказаного вище Порядку передбачено, що у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Разом з тим, як зясовано судом, відповідачем неправильність записів не встановлювалася, як і не встановлена їх неточність за формулюванням самих записів, а перевіркою підтвердження стажу роботи позивача відповідачу будь-які відомості про господарську діяльність чи ліквідацію заводу «Азон» в Азербайджані, архівні документи, отримати не вдалось, а відповідні запити відповідача підприємством залишені без будь-якого реагування та виконання.

На підставі дослідженої судом в оригіналі трудової книжки позивача, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.6-8, 41-42), встановлено, що записи №2, 3, 4, 5, 6, 7 про періоди роботи з 11 липня 1977 року по 04 травня 1987 року хоч і виконані різними за кольором пастами кулькової ручки, проте не містять закреслень, виправлень, а виконані записи не містять таких дописок, які б змінювали суть запису або перекручували б його зміст.

При цьому, суд виходить з загального визначення поняття дописки, якою слід розуміти вид зміни початкового змісту документа шляхом внесення в текст нових записів або окремих письмових знаків, а іноді - окремих штрихів, що змінюють зміст і значення написаного раніше.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що трудова книжка позивача містить 6 записів про роботу в період з 11 липня 1977 року по 04 травня 1987 року, які розміщені послідовно після першого запису, узгоджуються за датами, посадами, місцем роботи на одному підприємстві та такі обставини роботи узгоджуються з відомостями про сплачені членські внески (а.с.43-46) і даними про заробіток позивача на заводі «Азон», з якого такі внески сплачувалися, суд приходить до висновку про безпідставність відмови відповідачем у зарахуванні до стажу роботи період роботи позивача на заводі «Азон» з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обовязком доказування, встановленим ст.71 КАС України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а подані - були спростовані матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні обставинами.

З огляду на викладене, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що відповідач, порушуючи п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно відмовив у зарахуванні періоду роботи позивача з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року для призначення достроково пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відтак, суду належить відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України для повного захисту прав позивача згідно ст. 162 КАС України визнати незаконною таку відмову відповідача та зобов'язати УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська призначити позивачу достроково пенсію за віком з урахуванням стажу роботи на заводі «Азон» (Азербайджанського РСР) з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року, відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення, тобто з 02 жовтня 2014 року. Разом з тим, вимоги про зобов?язання відповідача прийняти рішення про поновлення права позивача на нарахування та отримання пенсії за віком та зобов?язати відповідача нарахувати та сплатити пенсію задоволенню не підлягають, оскільки достатні способом захисту прав позивачу буде визнання незаконною відмову відповідача і зобов?язання призначити пенсію, що тягне за собою безумовне нарахування і виплату відповідних сум, а тому додаткового вирішення по суду не потребує.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у звязку з відмовою у зарахуванні періоду роботи з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року на заводі «Азон» (Азербайджанської РСР).

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з урахуванням стажу роботи на заводі «Азон» (Азербайджанської РСР) з 11 липня 1977 року по 03 травня 1987 року, починаючи з 02 жовтня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З повним текстом постанови особи, що беруть участь у справі можуть ознайомитись не пізніше 10.04.2015.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська заінтересованими особами, а так само прокурором, апеляційної скарги з одночасним надсиланням її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Суддя О.В. Колесніченко