Справа № 813/267/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 р. Справа № 876/3148/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача Мушинського Т.В., відповідача Юрчак Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у адміністративній справі №813/267/15 за позовом Приватного підприємства «Петробуд» до Державна податкова інспекція у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити дії,-

В С ТА Н О В И В :

Приватне підприємство «Петробуд» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо коригування у внутрішніх електронних базах сум податкового зобов'язання та податкового кредиту ПП «Петробуд» на підставі Акту №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року; зобов'язання ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області відновити в електронній базі даних «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» суми податкового кредиту, які ПП «Петробуд» задекларувало за рахунок податкових накладних, виписаних по взаєморозрахунках з ТОВ «Диференціал - 4» за квітень 2014 року в сумі ПДВ 4866464,36 грн., та задекларовані суми податкового зобов'язання в частині податкового кредиту, сформованого за рахунок податкових накладних, виписаних ПП «Петробуд» по взаєморозрахунках з ТОВ «Сократ Систем» за квітень 2014 року на загальну суму ПДВ 4866464, 36 гривень, коригування яких здійснено на підставі акту № 1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року; зобов'язання ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області утриматися від використання відомостей про результат позапланової перевірки, оформленої актом №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року, як податкової інформації.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо коригування у внутрішніх електронних базах сум податкового зобов'язання та податкового кредиту ПП «Петробуд» на підставі акту №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року. Зобов'язано ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області відновити в електронній базі даних «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» суми податкового кредиту, які ПП «Петробуд» задекларувало за рахунок податкових накладних, виписаних по взаєморозрахунках з ТОВ «Диференціал - 4» за квітень 2014 р. в сумі ПДВ 4866464, 36 грн., та задекларовані суми податкового зобов'язання в частині податкового кредиту, сформованого за рахунок податкових накладних, виписаних ПП «Петробуд» по взаєморозрахунках з ТОВ «Сократ Систем» за квітень 2014 р. на загальну суму ПДВ 4866464, 36 гривень, коригування яких здійснено на підставі акту №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Петробуд» 24,36 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема зазначає, що внесення даних перевірки в підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» є виключно службовою діяльністю податкового органу, яка передбачає фіксацію у інформаційних базах кожного наявного етапу звірки. Щодо правомірності внесення інформації за результатами проведених перевірок до АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», то вказана система є програмним продуктом, створеним для внутрішнього використання органами доходів і зборів для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі та відображення в ній будь-яких розбіжностей в задекларованих платниками податків показниках не тягне за собою зміни в обліковій картці платника податків, щодо узгоджених сум податкового кредиту та податкового зобов'язання та не створює для платника податків будь-яких юридичних наслідків. Крім того, вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 09.12.2014 року. Просить постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 13.08.2014 року Державною податковою інспекцією у Галицькому м. Львова проведено позапланову документальну виїзну перевірку ПП «Петробуд» з питань з'ясування реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку із відповідним відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах, тощо) результатів операцій по господарських відносинах з ТОВ «Сократ Систем» () за період березень - квітень 2014 року, а також документальне підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) від вищевказаного контрагента. За результатами перевірки складено акт № 1012/23-04/32126959.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: 1) п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «Сократ Систем» за квітень 2014 р., в сумі ПДВ 4866464, 36 грн.; 2) п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст. 188, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого безпідставно сформовано податкові зобов'язання по взаєморозрахунках з ТОВ «Диференціал- 4» за квітень 2014 року на загальну суму ПДВ 4866464, 36 грн.; 3) п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010 р. із змінами занижено суму податкового зобов'язання з ПДВ за квітень 2014 року на суму ПДВ 271 720, 60 грн.; 4) ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями у зв'язку із ненаданням до перевірки первинних документів.

В подальшому вказана інформація була відображена в аналітичній системі, що підтверджується витягом з цієї системи.

Податкові повідомлення-рішення за результатами документальної позапланової перевірки податковим органом не складались.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що оскільки відповідачем на підставі акта перевірки податкове повідомлення-рішення не приймалось та, відповідно, податкові зобов'язання не узгоджувались, то податковим органом безпідставно було здійснено коригування у внутрішніх електронних базах сум податкового зобов'язання та податкового кредиту позивача на підставі акту №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року та безпідставно внесено зміни до автоматизованої системи «Система автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» стосовно відомостей щодо задекларованих позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання утриматися від використання відомостей про результати позапланової документальної перевірки оформленої актом №1012/23-04/321269959 від 13.08.2014 року, як податкової інформації, то в задоволенні такої відмовлено оскільки податкова інформація, яка міститься у вказаному вище акті може бути використана контролюючим органом для виконання покладених на нього функцій, тому суд позбавлений правових підстав забороняти відповідачу використовувати відомості, які містяться в зазначеному акті перевірки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає її вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього ж Кодексу, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.п. 62.1.3. п. 6.2.1. ст. 62 цього ж Кодексу, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Механізм проведення податковими органами перевірок визначено Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010 року, зі змісту пункту 3 випливає, що складення акта за результатами проведення перевірки платника є службовою діяльністю контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації стосовно вчинених платником порушень податкової дисципліни.

Згідно ст. 71 Податкового кодексу України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Підпунктом 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України передбачено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Згідно п.74.1 ст. 74 цього ж Кодексу, податкова інформація, зібрана відповідно до цього ж Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Згідно п. 2.6. Методичних рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 року за №22, працівники підрозділів, що здійснюють (очолюють) перевірки, вносять необхідну інформацію до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» на кожному етапі організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок (при направленні повідомлення платнику податків про початок документальної планової (невиїзної позапланової) перевірки, оформленні направлення на проведення перевірки, реєстрації акта (довідки) перевірки (звірки), інших складених актів (довідок), прийнятті та направленні податкового повідомлення-рішення, вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, а також рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, складанні протоколів про адміністративне правопорушення тощо - в день вчинення відповідних дій, адміністративного або судового оскарження грошового зобов'язання, визначеного у прийнятих податкових повідомленнях-рішеннях, сум єдиного внеску, штрафних санкцій та пені, визначених у сформованих вимогах про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, а також рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені - в день отримання відповідних документів або отримання інформації в установленому порядку (до підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» додатково вноситься: наказ про проведення перевірки; протокол засідання постійної комісії із розгляду спірних питань, заперечення до акта перевірки, висновок і відповіді на такі заперечення; додатково приєднуються акти в електронному вигляді з усіма передбаченими додатками, інші визначені підсистемою дані). Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що процес зіставлення даних податкової звітності у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту, характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Таким чином, аналіз наведених норм права свідчить, що за результатами перевірки податковий орган може визначати суму грошового зобов'язання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. З таких підстав, внесення коригування самостійно податковим органом в податкову звітність платника податку не передбачено діючим законодавством, а тому такі дії відповідача судом першої інстанції правомірно визнані протиправними.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

З метою удосконалення процесу адміністрування податків було створено інформаційну систему «Податковий блок», що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит.

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, а саме: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

Тобто, податковий орган не має права щодо коригування податкової звітності за наслідками проведення документальної перевірки, а її результати не підлягають відображенню в інформаційних базах податкового органу.

Автоматизована система «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» повинна відображати фактично задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, а її коригування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту. Органи ДФС України використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

В даному ж випадку, контролюючим органом не було виявлено розбіжності у податковій звітності ПП «Петробуд» та його контрагентів, як і не було прийнято жодного рішення (податкового повідомлення-рішення), що, у відповідності до положень закону, слугувало б підставою для внесення відповідної інформації до баз даних.

Однак, незважаючи на це, відповідач дійшов до висновку про недостовірність задекларованих контрагентами даних податкового обліку.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що сама по собі здійснена контролюючим органом податкова кваліфікація операцій за відсутності відмінності між задекларованими показниками податкової звітності контрагентів не може слугувати підставою для внесення змін до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому порядку.

Також, слід наголосити, що у податковому праві визначається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді коригування у внутрішніх електронних базах сум податкового зобов'язання та податкового кредиту) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Крім того, відповідно до вимог п.56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норми різних законів чи різних нормативно - правових актів припускають неоднозначне (множинне ) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У відповідності до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем на підставі акта перевірки №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року податкове повідомлення-рішення не приймалось та, відповідно, податкові зобов'язання не узгоджувались, то податковим органом безпідставно було здійснено коригування у внутрішніх електронних базах сум податкового зобов'язання та податкового кредиту ПП «Петробуд» на підставі акту №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014 року та безпідставно внесено зміни до автоматизованої системи «Система автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» стосовно відомостей щодо задекларованих позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ.

Також, колегія суддів зазначає, що обов'язок платника податків подати декларацію з ПДВ узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності, тому самостійна зміна, коригування чи іншим способом врахування результатів перевірки відповідачем в автоматизованій системі показників податкового кредиту позивача без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Що стосується посилань апелянта на постанову Верховного Суду України від 09.12.2014 року, у якій Верховний Суд України зазначає, що включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку, то така не стосується предмету спору у даній справі, оскільки за наслідками перевірки податковим органом проведено коригування у внутрішніх електронних базах сум податкового зобов'язання та податкового кредиту на підставі акта перевірки №1012/23-04/32126959 від 13.08.2014, що в свою чергу порушує права платника з урахуванням наведених вище доводів колегії суддів.

Дана позиція узгоджується із практикою Європейського суду із прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Однією з вимог принципу верховенства права є захист від свавілля, і це означає, що втручання у права людини повинно підлягати ефективному контролю. Щонайменше це має бути судовий контроль, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури (п. 55 рішення від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини»). У зв'язку із судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду. Серед іншого, вона означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які позови, так само не можна надавати певним категоріям осіб імунітети від судових позовів (п. 65 рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства»).

Крім іншого, у справі «Олссон проти Швеції» зазначається, що для забезпечення відповідності принципу верховенства права необхідне існування у внутрішньому праві відповідних заходів захисту проти довільного втручання публічної влади у здійснення права (пункт 61 рішення від 24.03.88 року у справі «Олссон проти Швеції»).

Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Враховуючи приписи частини 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, дії відповідача щодо коригування податкових зобов'язань без дотримання приписів законів України є протиправними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року у адміністративній справі №813/267/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 30.06.2015р.