Справа № 711/3827/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/3827/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Смоляр А.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Романчук О.М., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправними дій, стягнення щомісячної соціальної допомоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні нарахування й виплати йому державної соціальної допомоги як дитині війни у вигляді підвищення пенсії у розмірі 30% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, стягнути з територіального органу Пенсійного фонду України дану соціальну допомогу за період з 01 січня 2006 року по день проведення суду, а також зобов'язати відповідача нараховувати цю допомогу в подальшому.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, проте постанову суду першої інстанції слід скасувати в частині, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування та виплата щомісячної державної соціальної допомоги здійснювались позивачу відповідно до чинного законодавства.

З таким висновком не можна не погодитися.

Як убачається із матеріалів справи, позивач є дитиною війни у розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Із матеріалів справи вбачається, що вказане підвищення до пенсії у 2014 та 2015 роках виплачувалось позивачу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Зазначене підвищення виплачується регулярно - щомісячно.

Із позову, поданого до адміністративного суду 29 квітня 2015 року, слідує, що позивач оскаржує дії відповідача щодо нарахування й виплати вказаного підвищення за період з 01 січня 2006 року.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами вказаної норми початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мав дізнатись у момент отримання відповідних виплат та не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що в частині вимог за період з 01 січня 2006 року по 28 жовтня 2014 року включно позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення слідує, що місцевий суд також дійшов висновку, що позов подано із пропуском строків звернення, однак не застосував процесуальні норми, які регулюють наслідки такого пропуску.

Так, положеннями частини 1 статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причини пропущення строку звернення позивача з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначених вимог позивача на підставі ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Обговорюючи позовні вимоги за період з 29 жовтня 2014 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 здійснено тлумачення положень частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, згідно з яким приведені норми слід розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII доповнено бюджетний закон на 2014 рік нормою про встановлення застосування норм і положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Дані зміни набрали чинності 03 серпня 2014 року.

Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII.

За таких обставин, відповідач правомірно керувався приписами постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» при виплаті позивачу підвищення до пенсії як особі, що має статус дитини війни, починаючи з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VII.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за результатами розгляду адміністративної справи, відмовивши у задоволенні вимог позивача за період з 29 жовтня 2014 року.

Зважаючи на приведене, судовою колегію не встановлено підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

У той же час, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог за період до 28 жовтня 2014 року включно, з залишенням вимог позивача у цій частині без розгляду, у решті оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 203 ч. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення і залишає позовну заяву без розгляду у разі, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 за період до 28 жовтня 2014 року включно.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період до 28 жовтня 2014 року включно залишити без розгляду.

У решті постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Романчук
суддяС.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Романчук О.М