Справа № 2а-4278/11/2170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/45284/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Загороднього А.Ф.

Костенка М.І.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Бериславського відділення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013

у справі № 2а-4278/11/2170

за позовом ОСОБА_3

до Бериславської міжрайонної Державної податкової інспекції Херсонської

області Державної податкової служби

третя особа: Бериславська міська рада Херсонської області

про скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької області про скасування податкового повідомлення - рішення від 24.06.2011.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.04.2012 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02.04.2012 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 24.06.2011.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем податковим повідомленням - рішенням № від 19.07.2010, яким визначено позивачу податкове зобов'язання за орендною платою в сумі 8981, 02 грн.

Відповідачем на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ та пункту 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2011 рік в сумі 8981, 02 грн.: 8480, 66 грн., 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2008 рік, та складає кошти за фактичне користування землею згідно угоди від 03.04.2009 про внесення деяких змін до Угоди № 13 від 05.03.2008 "Про відшкодування збитків від неотримання коштів Бериславською міською радою за фактичне землекористування"; 500, 36 грн., що складає вартість коефіцієнтів індексації від нормативної грошової оцінки землі за 2009 рік 1,059 та за 2010 рік 1,0.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України з урахуванням критеріїв, які визначені у розділі XIII "Плата за землю".

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 Податкового кодексу України).

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати реєстрації права власності на нерухоме майно (п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України).

Правовий аналіз наведених норм дає підстави вважати, що земельний податок при набутті споруди (будівлі) має нараховуватись із дня виникнення права власності або користування на будівлю, споруду.

Тобто, покупець після набуття права власності на будівлю (споруду) фактично використовує і земельну ділянку під нею, не зважаючи на відсутність у нього документів на землю (державного акта про право власності, договору оренди).

Зазначене судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення взято до уваги не було, що призвело до безпідставного скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Бериславського відділення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 у справі № 2а-4278/11/2170 слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02.04.2013 залишити без змін.

Керуючись ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бериславського відділення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 у справі № 2а-4278/11/2170 скасувати.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02.04.2013 у справі № 2а-4278/11/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді А.Ф. Загородній
М.І. Костенко