Справа № 466/2512/14-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 876/428/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року по справі № 466/2512/14-а за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанов про накладення штрафу,

В C Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить суд скасувати постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 12 березня 2014 року та 26 березня 2014 року про накладення штрафу.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 26 лютого 2014 року Шевченківським ВДВС Львівського міського управління юстиції йому направлено вимогу № В-16/8230 від 12 березня 2014 року, у якій його було зобовязано на підставі рішення Шевченківського районного суду від 19 квітня 2013 року не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкод у користуванні належними їм частинами будинку і господарськими будівлями по вул. Я. Купали 36 в м. Львові шляхом звільнення заїзду до будинковолодіння і земельної ділянки від самочинно побудованих будівель та споруд.

У цій вимозі не було зазначено, від яких саме самочинно побудованих будівель та споруд він повинен звільнити заїзд до будинковолодіння і земельної ділянки по вул. Я.Купали 36 в м. Львові.

12 березня 2014 року Шевченківським ВДВС Львівського міського управління юстиції в особі державного виконавця Кравченка С.А. було винесено постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

26 березня 2014 року Шевченківським ВДВС Львівського міського управління юстиції в особі державного виконавця Кравченка С.А. у тому ж виконавчому провадженні з тих самих підстав вдруге було винесено постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 340 грн.

Позивач зазначає, що не виконав рішення суду з поважних причин, а тому підстав, для накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду немає.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2014р. по справі № 466/2512/14-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанов про накладення штрафу відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на те, що вказана постанова суперечить нормам матеріального та процесуального права, просить постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2011 року зобовязано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкод у користуванні належними їм на праві приватної власності частинами будинку і господарськими будівлями по вул. Я. Купали 36 в м. Львові та прибудинковою земельною ділянкою шляхом звільнення заїзду до будинковолодіння і земельної ділянки від самочинно побудованих будівель та споруд.

На виконання цього рішення Шевченківським районним судом м. Львова 02 лютого 2012 року видано відповідний виконавчий лист в справі №2-305/2010, який стягувачем ОСОБА_2 було подано для виконання в Шевченківський ВДВС Львівського міського управління юстиції, державним виконавцем якого 15 лютого 2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

26 лютого 2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 боржнику ОСОБА_1 було направлено вимогу за № В-16/7429, в якій зазначено, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС ЛМУЮ перебуває виконавче провадження ВП №31206594 з примусового виконання виконавчого листа № 2-305/2010, виданого 02.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Львова, та у відповідності до ст.ст. 5, 11, 75 Закону України Про виконавче провадження зобовязано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкод у користуванні належними їм на праві приватної власності частинами будинку і господарськими будівлями по вул. Я.Купали 36 в м. Львові та прибудинковою земельною ділянкою шляхом звільнення заїзду до будинковолодіння і земельної ділянки від самочинно будованих будівель та споруд. Крім цього, зобовязано ОСОБА_1 повідомити про виконання рішення суду Шевченківський ВДВС Львівського міського управління юстиції в строк до 10 березня 2014 року.

Оскільки така вимога виконана не була, державним виконавцем Кравченком С.А. 11 березня 2014 року було складено акт державного виконавця, в якому зазначено, що з виходом на місце встановлено факт невиконання судового рішення.

12 березня 2014 року цим же державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу в розмірі 170,00 грн.

Крім цього, 12 березня 2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції боржнику ОСОБА_1 було направлено нову вимогу за №В-16/8230, в якій повторно зобовязано останнього не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкод у користуванні належними їм на праві приватної власності частинами будинку і господарськими будівлями по вул. Я. Купали, 36 в м. Львові та прибудинковою земельною ділянкою шляхом звільнення заїзду до будинковолодіння і земельної ділянки від самочинно побудованих будівель та споруд, а також зазначено про необхідність повідомити про виконання рішення суду Шевченківський ВДВС Львівського міського управління юстиції в строк до 24 березня 2014 року.

Однак, вказана вище вимога також виконана не була, а тому державним виконавцем 25 березня 2014 року було складено акт державного виконавця, в якому зазначено, що з виходом на місце встановлено факт невиконання судового рішення та відтак 26 березня 2014 року цим же державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу в подвійному розмірі, а саме в розмірі 340,00 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа в справі №2-305/2010 від 02 лютого 2012 року діяв у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, а тому підстав для скасування винесених ним постанов про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу немає.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, і вважає, що воно прийняте правильно, з додержанням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу.

Як передбачено ст. 4 Закону України Про державну виконавчу службу, державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово промисловій палаті.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 11 цього ж Закону, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 75 цього ж Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 89 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанови відповідача про накладення штрафу прийняті відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, були спрямовані на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а тому підстав для їх скасування немає.

Апеляційний суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що він з поважних причин не має змоги виконати рішення суду, так як зазначене рішення суду є йому незрозумілим, оскільки вказане є підставою для розяснення рішення суду, та не є підставою для ухилення від його виконання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року по справі № 466/2512/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_5