Справа № 806/1850/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 червня 2015 року Житомир Справа № 806/1850/15

Категорія 3.1.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар Барібан А.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Юхимчук О.М.,

представників третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Богунського районного відділу в м.Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" Житомирської міської ради, ОСОБА_7 про визнання дій незаконними та зобов"язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Богунського районного відділу в м.Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" Житомирської міської ради, ОСОБА_7, в якому просять визнати незаконними дії Богунського районного відділу в м. Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області, вчинені 12.08.2005 року по реєстрації ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язати Богунський районний відділ в м. Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області скасувати реєстрацію ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи - ОСОБА_7 заявили клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку із пропущенням строків звернення до суду, оскільки реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 було здійснено ще у 2005 році, а позивачі звернулися до суду про її скасування майже через 10 років. Зокрема вказали, що посилання позивачів на те, що вони дізналися про факт реєстрації ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 лише 05.12.2014 року не відповідає дійсності. Пояснили, що всі ці обставини були відомі позивачам ще при розгляді цивільної справи в Богунському районному суді м.Житомира за позовом ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та за об'єднаним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, оскільки саме зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_7 було предметом спору за зустрічним позовом. Тому вважають свідчення позивачів є неправдивими.

Представник позивачів проти заявленого клопотання заперечував. Пояснив, що позивачам було відомо про реєстрацію 12.08.2005 року ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1. Однак, саме з листа Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" Житомирської міської ради від 05.12.2014 року за вих.№448 позивачам стало відомо, що ОСОБА_7 була зареєстрована без їх згоди, а тому вважає, що строк звернення до суду не порушений.

Представник третьої особи Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" Житомирської міської ради в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду підтримала, просила його задовольнити. Вказала, що відповідно до поквартирної картки, яка ведеться підприємством, у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_7 була зареєстрована з 12.08.2005 року та відповідно до кількості зареєстрованих осіб в квартирі нараховувалася плата за надані ВЖРЕП комунальні послуги. Тому вважає, що позивачам було достовірно відомо про реєстрацію ОСОБА_7 саме з вказаної дати.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведена норма Кодексу, дає підстави для висновку, що законодавцем чітко встановлено строк звернення до суду, а також передбачено, що такий строк починає свій перебіг із моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинним процесуальним Законом обмежено право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів певним строком. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно правових відносинах.

Фактичні обставини справи свідчать, що позивачі подали позовну заяву до Житомирського окружного адміністративного суду 15.05.2015 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті про відправлення кореспонденції до суду.

Разом з тим, як вже зазначалося, в обґрунтування поважності пропущеного строку звернення до суду представник позивачів посилається на те, що їм лише 05.12.2014 року, тобто з моменту отримання листа Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" Житомирської міської ради за вих.№448, стало відомо про підстави реєстрації ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1. Про те, що їм було відомо про сам факт реєстрації з 12.08.2005 року ОСОБА_7 в згаданій квартирі представником позивача не заперечувалося.

Також слід зазначити, що про вказані обставини позивачам було відомо ще при розгляді Богунським районним судом м. Житомира цивільного позову ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та за об'єднаним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Так, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.03.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 02.06.2014 року позовну заяву ОСОБА_7 було задоволено, а в зустрічному позові відмовлено (а.с. 63-70).

Як вбачається із вищевказаного рішення Богунського районного суду м. Житомира, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на той момент вже було відомо, що ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 за згодою ОСОБА_6, оскільки ними же вказувалося на втрату ОСОБА_7 права користування спірною квартирою, у зв'язку з нібито непроживанням в ній. Тобто позивачі знали про факт та підстави реєстрації ОСОБА_7, оскільки саме зняття її з реєстраційного обліку було предметом спору за зустрічним позовом.

Тому, на думку суду, посилання позивачів на те, що вони дізналися про факт реєстрації ОСОБА_7 за вищезазначеною адресою лише 05.12.2014 року не відповідає дійсності.

Вказане також підтверджується наявною в матеріалах справи копією позовної заяви позивачів до Богунського районного суду м.Житомира, яка була подана 29.07.2013 року, де позивачі чітко зазначають про факт реєстрації ОСОБА_7 у їх квартирі.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В той час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України", Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Однак, обґрунтування представника позивачів про те, що їм з 2005 року не були відомі підстави реєстрації ОСОБА_7 в їх квартирі, не можуть вважатися поважною причиною пропуску строків звернення до суду, оскільки ними не наведено обставин з доказовим обґрунтуванням щодо об"єктивної неможливості звернення з даним позовом в строки передбачені ст.99 КАС України.

Відтак доводи представника позивачів про поважність пропущеного строку звернення до Житомирського окружного адміністративного суду оцінюються критично.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, а тому позовну заяву залишає без розгляду.

Керуючись ст. 99, 100, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Богунського районного відділу в м.Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання дій незаконними та зобов"язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Капинос

Повний текст ухвали виготовлено: 30 червня 2015 року.