Справа № 826/3907/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3907/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

За участю секретаря судового засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.15р. у справі №826/3907/15 за позовом ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмову відповідача - 1 у проведенні реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації позивача та членів її сім'ї за фактичним місцем проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.15р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано того, що відповідачами порушено її право на вільний вибір місця реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача-2 розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.01.15р. ОСОБА_2 подано заяву до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про реєстрацію місця проживання в садовому будинку. До вказаної заяви позивачем долучено наступні документи: квитанцію про сплату державного мита, паспорт, талон зняття з реєстрації та свідоцтво про право власності.

За наслідком розгляду заяви від 26.01.15р., відповідачем відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення мотивовано тим, що садовий будинок не віднесено до житлового фонду, а сама реєстрація місця проживання у вказаному будинку не відповідатиме поняттю та меті «реєстрація» відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для здійснення реєстрації місця проживання в дачному будинку, який не призначений для постійного користування, та розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням - ведення садівництва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутніості правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно із статтею 4 Житлового кодексу України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд.

У пункті 1.2. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (2) №95 від 19.03.13р., зареєстрованого в Мін'юсті за №612/23144 від 15.04.13р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 26.05.15р.) визначено, що дачний будинок - це будинок, який використовується протягом року з метою позаміського відпочинку.

Землі України, відповідно до частини 1 статті 19 Земельного кодексу України розподілено за основним цільовим призначенням на категорії, в тому числі, на землі сільськогосподарського призначення та на землі житлової та громадської забудови.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та загальної забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для здійснення реєстрації місця проживання в дачному будинку, який не призначений для постійного користування, та розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням - ведення садівництва.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 02.09.14р. Верховною Радою України було прийнято Закон України №1673-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання».

Вказаним Законом були внесені зміни до Цивільного, Житлового кодексів та до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Так, Житловий кодекс, серед іншого, доповнено статтею 81, згідно з якою громадяни мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки. Рішення про таке переведення прийматиметься відповідними органами місцевого самоврядування.

На виконання вказаного Закону №1673-VII, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.04.15р. №321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Вказана постанова набрала чинності 29.04.15р., а відтак починаючи з моменту набрання нею законної сили, позивач не позбавлена права звернутися до органів місцевого самоврядування в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №321 та перевести дачний будинок у жилий будинок з подальшою реєстрацією у ньому місця проживання. Разом з тим, на момент звернення позивача до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві правові підстави для реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та членів її сім'ї у садову будинку були відсутні.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.15р. у справі №826/3907/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.15р. у справі №826/3907/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

Повний текст ухвали складений: 02.07.15р.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.