Справа № 872/2570/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 804/737/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року у справі № 804/737/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Криворізькою південною об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.08.2013 року № про донарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 523026,50 грн., № про донарахування суми грошового зобов'язання зі штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 510 грн., № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн., № про донарахування суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 167485,53 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги її доводи щодо проведення податковим органом перевірки поза межами трирічного строку позовної давності, відсутності в Законі України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» вимоги щодо ліцензування вантажних перевезень, відображення в акті перевірки неправдивих відомостей щодо надання документів не в повному обсязі.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, у судове засідання не прибули, відповідач у поданому до суду клопотанні, просив проводити апеляційний розгляд без участі його уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець виконкомом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 16.04.2010 року. В період з 19.04.2010 р. по 30.09.2010 р. позивачем здійснювалась діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування. Як платник ПДВ позивач зареєстрований з 01.06.2010 року. В період з 11.07.2013 року по 31.07.2013 року Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 19.04.2010 р. по 31.12.2012 р. за результатами якої складено Акт №28/173/НОМЕР_4 від 07.08.2013 року (а.с. 6-42). Згідно висновків акту перевірки контролюючим органом були встановлені наступні порушення: статті 1 Указу Президента України від 03.07.98 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 6087,66 грн. за рахунок перевищення граничного розміру обсягу виручки на 76 069,0 грн.; статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", із змінами та доповненнями, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 139.1.12 пункту 139.1 статті 139, пункту 177.3 статті 173, пункту 177.4 статті 177, підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 127 900,76 грн., у тому числі за ІV квартал 2010 року - 1 269,90 грн., 2011 рік - 107 949,70 грн., 2012 рік - 18 681,16 грн.; підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 187.1 статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПДВ у розмірі 467 645,0 грн., у тому числі за відповідні податкові періоди червень-липень 2010 року - 30 151,0 грн., серпень-грудень 2010 року - 72 217,0 грн., січень-грудень 2011 року - 194 909,0 грн., січень-жовтень 2012 року - 170 368,0 грн.; абзацу "б" пункту 19.2 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб, пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, в частині ненадання у періоді, що перевірявся, відомостей про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб-підприємців в податкових розрахунках за формою 1 ДФ за період з 19.04.2010 року по 31.12.2012 року; пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, в частині не надання первинних документів, які належать до предмету перевірки в повному обсязі, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України, в частині відсутності ведення книг обліку доходів і витрат. З посиланням на Акт перевірки №28/173/НОМЕР_4 від 07.08.2013 року відповідачем 28.08.2013 року були винесені податкові повідомлення - рішення № про донарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 523026,50 грн. в т.ч за основним платежем - 437494,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 85532,50 грн.; № про донарахування суми грошового зобов'язання зі штрафних санкцій за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами" в розмірі 510; № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн.; № про донарахування суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 167485,53 грн., в т.ч. за основним платежем - 133988,42 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 33497,11 грн. (а.с. 43-51).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

За приписами частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про проведення перевірки поза межами трирічного строку позовної давності.

Апелянтом ні в адміністративному позові, ні в апеляційній скарзі не зазначено, порушення якої норми Податкового кодексу України чи іншого нормативно-правового акту допущено податковим органом при проведенні перевірки та з яких міркувань виходив позивач, визначаючи період, за який, на його думку, мала здійснюватись перевірка. Правом на участь у розгляді апеляційної скарги апелянт не скористався, уповноваженого представника також до суду не направив. Натомість, суд першої інстанції у постанові, здійснивши дослідження доказів по справі, дійшов висновку про дотримання відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, дійшов висновку про дотримання ним приписів статті 102 Податкового кодексу України.

Щодо доводів про відсутність в Законі України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» вимоги щодо ліцензування вантажних перевезень, колегія суддів зазначає, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача застосовані санкції за порушення Закону України «Про податок на додану вартість», Податкового кодексу України, Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Щодо доводів апелянта про невідповідність висновків відповідача, викладених в акті перевірки, про ненадання у повному обсязі первинних бухгалтерських документів.

Як вбачається з Акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 надано запит від 09.04.13 р. № 7302/172 про надання документів, який отриманий особисто. Листом від 11.04.13 р. ФОП ОСОБА_1 повідомила про неможливість надати документи у зв'язку з їх втратою (а.с.7).

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічного з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Статтею 200 цього ж кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року у справі № 804/737/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов