Справа № 486/1496/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 486/1496/14-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Бобровський Ігор Миколайович
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- ОСОБА_1

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, за участю третьої особи ОСОБА_2, про скасування рішення № 1211 від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради»,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про скасування рішення 48 сесії 6 скликання Южноукраїнської міської ради № 1211 від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради». Зазначеним рішенням секретарем Южноукраїнської міської ради було обрано ОСОБА_2. На думку позивача рішення незаконне і підлягає скасуванню. Позивач мотивував свої вимоги тим, що на момент прийняття рішення ОСОБА_2 не пройшла спеціальної перевірки, та не надала письмової згоди, як це передбачено Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Представник відповідача позовні вимоги визнав з тих підстав, що дійсно рішення Южноукраїнської міської ради № 1211 від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради» прийнято з порушенням Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а тому підлягає скасуванню.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що дійсно на момент обрання її на посаду секретаря Южноукраїнської міської рада вона не пройшла спеціальної перевірки, проте цю перевірку вона пройшла після прийняття рішення і до виконання обов'язків вона не приступала до проходження перевірки.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Скасовано рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1211 від 13 березня 2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради».

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до рішення 48 сесії 6 скликання Южноукраїнської міської ради № 1211 від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради» секретарем Южноукраїнської міської ради було обрано ОСОБА_2.

В пункті 1 рішення зазначено: «Обрати секретарем Южноукраїнської міської ради шостого скликання ОСОБА_2, якій приступити до виконання обов'язків після проведення спеціальної перевірки, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто, в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

На момент обрання ОСОБА_2 на посаду секретаря Южноукраїнської міської ради, остання не пройшла спеціальної перевірки, проте цю перевірку вона пройшла після прийняття рішення і до виконання обов'язків вона не приступала до проходження перевірки.

Не погодившись з рішення 48 сесії 6 скликання Южноукраїнської міської ради № 1211 від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради», ОСОБА_3 оскаржив його в судовому порядку, вимагаючи його скасування.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спеціальна перевірка стосовно ОСОБА_2 повинна була проведена до винесення її кандидатури на обговорення 48 сесії 6 скликання Южноукраїнської міської ради 13 березня 2014 року. Таким чином, враховуючи те, що на момент обрання секретарем Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2 не пройшла спеціальної перевірки і заяву про проведення такої перевірки не подавала, на думку суду першої інстанції, оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог п.2 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виборна посада в органі місцевого самоврядування - посада в органі місцевого самоврядування, на яку особа:

б) обирається відповідною радою - голова та заступник голови районної, районної у місті, обласної, Севастопольської міської рад, заступник міського голови - секретар Київської міської ради, секретар сільської, селищної, міської ради, голова постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міської ради.

Тобто, колегія суддів зазначає, що секретар міської ради - це виборна посада.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не врахований той факт, що після проведення таємного голосування лічильною комісією на 48 сесії 6 скликання від 13.03.2014 року, за пропозицією міського голови ОСОБА_4А, ОСОБА_2 стає лише офіційним претендентом на зайняття посади в органах місцевого самоврядування. Після проведення голосування, в разі обрання кандидата, приступати до виконання своїх обов'язків вона зможе лише після висновку проведення спеціальної перевірки.

Так в а.1, ч.1 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Пропозиція щодо кандидатури секретаря ради може вноситися на розгляд ради не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради.

Згідно п.6 рішення 48 сесії 6 скликання Южноукраїнської міської ради № 1211 від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради», рішення набирає чинності з 22.03.2014 року, крім п.3, який набирає чинності з дня прийняття цього рішення.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що 13.03.2014 року ОСОБА_2 ніяк не могла зайняти посаду секретаря Южноукраїнської міської ради, а тільки стала кандидатом на заміщення вакантної посади, що не порушує вимоги п.4. ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до пункту 3 статті 11 Закону України «про засади запобігання і протидії корупції» та Указу Президента України «Про порядок проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, повязаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування» № 529/2013 від 25.09.2013 року спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади у строк, що не перевищує пятнадцяти календарних днів з дня надання згоди на проведення спеціальної перевірки.

Після проведення таємного голосування кандидат стає офіційним претендентом на зайняття посади в органах місцевого самоврядування, яка обирається або затверджується відповідною радою та стосовно якого, за його письмовою згодою, проводиться спеціальна перевірка у встановленому порядку. Після проведення голосування, в разі обрання кандидата, приступати до виконання своїх обовязків він зможе лише після позитивного висновку проведення спец перевірки.

Кандидати на виборні посади не проходять спеціальної перевірки до обрання чи затвердження радою. Таким чином, тільки обрані кандидати на виборні посади проходять спеціальну перевірку після обрання чи затвердження радою.

Колегією суддів встановлено, що 18.03.2014 року на підставі рішення Южноукраїнської міської ради від 13.03.2014 року «Про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради» кандидат на посаду секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2, на виконання п.3 вказаного вище рішення ради, надала згоду на проведення спеціальної перевірки відносно неї.

Як углядається з матеріалів справи, згідно розпорядження міського голови ОСОБА_4 від 08.04.2014 року № 57/06-04-к, у звязку із обранням ОСОБА_2 секретарем Южноукраїнської міської ради шостого скликання, враховуючи результати спеціальної перевірки відомостей щодо неї, секретарю Южноукраїнської міської ради шостого скликання ОСОБА_2 приступити до виконання обовязків з 09.04.2014 року. Крім того, згідно зазначеного розпорядження, встановлено з 09.04.2014 року секретарю Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2 посадовий оклад згідно із штатним розписом та присвоєно восьмий ранг посадової особи місцевого самоврядування четвертої категорії посад (а.с. 29) .

Таким чином, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 лише 09.04.2014 року приступила до виконання обов'язків секретаря Южноукраїнської міської ради, що підтверджується тим, що до 09.04.2014 року ОСОБА_2 не працювала та не отримувала заробітну плату за рахунок бюджетних коштів.

Крім того, в матеріалах справи є відповідь прокуратури м. Южноукраїнська від 28.07.2014 року за №(15-27)-392-14, на звернення депутатів Южноукраїнської міської ради ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, стосовно порушення норм чинного законодавства під час прийняття рішення Южноукраїнської міської ради про обрання секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_2, щодо проходження нею спеціальної перевірки (а.с. 26). Згідно зазначеної відповіді, підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач по справі є депутатом Южноукраїнської міської ради, у звязку з чим мав можливість скористатися своїм правом та висловити свою позицію у голосуванні стосовно обрання секретарем Южноукраїнської міської ради шостого скликання ОСОБА_2.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 у справі №486/1496/14-а.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 03.07.2015 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький