Справа № 808/647/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року о/об 15 год. 13 хв.Справа № 808/647/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Горобцової Я.В., суддів Батрак І.В., Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача-1 ОСОБА_2,

прдеставника відповідача-2 - ОСОБА_3

представника відповідача-3 не прибув

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»

до Державної фіскальної служби України, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Міністерства фінансів України

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (далі позивач або ТОВ «Технохімреагент») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач -1 або ДФС України), Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі відповідач -2 або СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі), Міністерства фінансів України (далі відповідач -3 або Мінфін України), в якому, з наступними уточненнями, просило визнати протиправним ненадання ДФС України податкової консультації у встановлений законом строк та зобовязати її надати податкову консультацію із визначенням конкретних податків та зборів, звітність щодо яких ґрунтується на даних податкового обліку; визнати протиправним ненадання СДПІ податкової консультації у встановлений законом строк та визнати недійсною консультацію СДПІ, яка викладена в листі №245/10/28-04-39-00 від 17.01.2015 повністю; зобовязати Міністерство фінансів України вчинити певні дії відкликати лист №31-08410-07-10/13557 від 26.04.2013.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Державна фіскальна служба України безпідставно передоручила надання податкової консультації Головному управлінню ДФС в Запорізькій області, а остання Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів. Такі дії, на думку позивача, призвели до порушення строків встановлених ст. 52.1 Податкового кодексу України. Також позивач зазначає, що ДФС України зобовязана надати консультацію незалежно від того, встановлено чи не встановлено законом порядок ведення «податкового обліку».

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, зазначених в письмових запереченнях, Державна фіскальна служба України вказує на те, що позивачем не наведено у чому саме полягає невідповідність спірної податкової консультації нормам і змісту поняття «податковий облік», оскільки вказане поняття не міститься у Податковому кодексі України.

Заперечуючи проти позову з підстав, передбачених у письмових запереченнях, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів вказує на те, що лист останньої від 17.01.2015 №245 не є податковою консультацією, оскільки не містить в собі відповіді щодо застосування конкретної норми з питань адміністрування податків чи зборів. Отже підстави для звернення до суду з позовом про скасування податкової консультації на підставі ст. 53 Податкового кодексу України, на думку відповідача, відсутні.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, зазначених у письмових запереченнях, Міністерство фінансів України вказує на те, що останнє не вчиняло стосовно позивача жодних неправомірних дій, позивачем не обґрунтовано у чому полягає неправомірність дій Мінфіну відносно ТОВ «Технохімреагент».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача -1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити у позові.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити у позові.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 21квітня березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» 02.12.2014 звернулося до Держаної фіскальної служби України із запитом податкової консультації №1278/28-14 (отримано ДФС України 10.12.2014 вх.№26381/6), в якому зазначило «Після скасування статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» залишився не визначеним предмет і метод ведення «податкового обліку», не відомо поняття цього терміну. Стаття 14 Податкового кодексу України визначає поняття, які вживаються та в такому значенні. Окрім поняття «податкового обліку». Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає предмет і метод ведення тільки бухгалтерського обліку. Також визначає, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.». З урахуванням наведеного позивач просив надати податкову консультацію: яким законом визначено поняття «податкового обліку»; який закон визначає предмет і метод ведення «податкового обліку»; які види звітності ґрунтуються на даних податкового обліку.

31.12.2014 ДФС України листом за вих. №17644/7/99-99-19-02-0217 направила для розгляду та надання відповіді заявнику згідно з чинним законодавством копію листа ТОВ «Технохімреагент» від 02.12.2014 №1278/28-14 щодо практичного застосування норм Податкового кодексу України до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

05.01.2015 Головне управління ДФС у Запорізькій області листом №22/7/08-01-15-02-06 скерувало лист ТОВ «Технохімреагент» №1278/28-14 від 02.12.2014 за належністю до СДПІ з обслуговування великих платників податків м.Запоріжжі МГУ Міндоходів для надання відповіді.

17.01.2015 листом №245/10/28-04-39-00 «Про надання відповіді» СДПІ з обслуговування великих платників податків м.Запоріжжя повідомила позивача про те, що відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова консультація це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган. Крім того, відповідач 2 у відповіді зазначив, що стосовно предмету запиту позивача є не зрозумілим за допомогою стосовно використання якої конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів останній звернувся. Також у листі зазначено, що в разі, якщо питання стосується відповідальності, передбаченої ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення порядку ведення податкового обліку то при проведенні позапланових документальних перевірок ТОВ «Технохімреагент» за період 2014 року були встановлені порушення пп. 44.1 ст.44, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, які призвели до заниження податку на додану вартість та податку на прибуток в перевіряємих періодах, що, в свою чергу, обумовило накладення штрафу у відповідних розмірах (як це і передбачено ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

За приписами п. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до ст. 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються контролюючими органами.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами (інспекторами-ревізорами) Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів протягом 2014 року неодноразово проводилися перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по господарських операціях з контрагентами.

За результатами перевірки складалися акти (а.с. 95, 99, 102, 104) та протоколи (а.с.69-74), стосовно посадових осіб позивача. В подальшому адміністративні матеріали стосовно посадових осіб позивача розглядалися Запорізьким районним судом м.Запоріжжя (а.с. 27-28, 94, 96-98, 100-101, 103, 105-106). Згідно протоколів про адміністративне правопорушення посадовими особами позивача допущено порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що є підставою для відповідальності згідно ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, -тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У звязку з тим, що після скасування статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не відомо поняття терміну «податкового обліку», а стаття 14 Податкового кодексу України не містить визначення вказаного поняття, ТОВ «Технохімреагент» звернулося до ДФС України за консультацією щодо практичного використання норм податкового законодавства.

Разом з тим, Державна фіскальна служба України не надала консультацію за вказаним запитом, а скерувала запит до Головного управління ДФС України у Запорізькій області, яке в подальшому надіслало запит до СДПІ з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі МГУ Міндоходів.

Відповідно до п. 8 Методичних рекомендацій щодо надання органами ДПС України письмових податкових консультацій (Додаток до Листа Державної податкової адміністрації України від 21.01.2011 №1600/7/10-1017/220) консультації надаються органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку, або вищим органом державної податкової служби, якому такий орган адміністративно підпорядкований, а також центральним органом державної податкової служби.

Згідно п. 2 Методичних рекомендацій консультація повинна відповідати таким вимогам, зокрема, надаватися згідно з цими Рекомендаціями виходячи з положень Податкового кодексу України та економічного змісту того чи іншого виду податку, збору (обов'язкового платежу), інших законів, що регулюють справляння відповідних зборів/плати; містити у назві посилання на конкретну статтю або пункт акта законодавства, щодо якого вона надається.

Суд зазначає, що вказаний лист не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, разом з тим, вказаними рекомендаціями користуються контролюючі органи у своїй внутрішній діяльності. З огляду на викладене, слід зазначити, що вказані Методичні рекомендації передбачають можливість надати податкову консультацію як органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку, так і центральним органом державної податкової служби. Приписи ст. 52 Податкового кодексу України не містять критеріїв диференціації обставин за яких податкова консультація надається, зокрема, центральним органом державної податкової служби, а за яких - органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку. В судовому засіданні представник відповідача (ДФС України) також повідомив про відсутність вимог до такого розподілу. Разом з тим, суд зазначає, що приписи ст. 52 ПК України та положення Методичних рекомендацій містять вимоги щодо строків надання податкових консультацій та щодо обґрунтованості податкових консультацій.

З огляду на викладене слід зазначити також, що положення ч. 1 ст. 52 ПК України містять імперативну вимогу щодо строку надання податкової консультації, а саме 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Однак, вказана стаття не передбачає можливість продовження вказаного терміну у звязку з перенаправленням консультації для надання відповіді до податного органу нижчого рівня.

Таким чином, з огляду на те, що звернення позивача до Державної фіскальної служби України надійшло 10.12.2014 за вх.№26381/6 (а.с. 55), а консультація СДПІ з ОВПП у м.Запоріжжі міжрегіонального ГУ Міндоходів надана лише 17.01.2015 за вих. № 245/10/28-04-39-00 (а.с.7), суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним ненадання ДФС України та Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів податкової консультації у встановлений законом строк, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Стосовно змісту податкової консультації суд зазначає, що остання не відповідає вимогам ст. 52 ПК України та Методичних рекомендацій щодо надання органами ДПС України письмових податкових консультацій, оскільки в оскаржуваній консультації вказано, що «…є не зрозумілим за допомогою стосовно використання якої конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів…» звернувся позивач. При цьому у цій же податковій консультації відповідач посилається на ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка містить словосполучення «податковий облік» за розясненням якого і звернувся позивач.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсною податкову консультацію Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління МІндоходів викладеної в листі №245/10/28-04-39-00 від 17.01.2015.

Водночас, суд звертає увагу, що за приписами п. 53.3 ст. 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

При цьому слід зазначити, що Державною фіскальною службою України податкову консультацію не надано взагалі, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про зобовязання ДФС України визначити конкретні податки і збори, звітність щодо яких ґрунтується на даних податкового обліку в податковій консультації, оскільки в межах даної справи не встановлено суперечність консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору. Водночас, суд зазначає, що позивач не позбавлений права оскаржити податкову консультацію, надану по суті запиту позивача в разі, якщо останній вважатиме що консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому слід зазначити, що за правилами ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, згідно приписів ст. 244-2 лише висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги докази та обґрунтування правової позиції ДФС України та СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі шляхом подання рішень Вищого адміністративного суду України та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до матеріалів справи, оскільки вказані рішення не містять обставин, встановлених щодо позивача та не містять обовязкові для суду висновки.

Стосовно вимоги ТОВ «Технохімреагент» до Міністерства фінансів України про зобовязання вчинити певні дії відкликати лист №31-08410-07-10/13557 від 26.04.2013, суд зазначає, що вказаний лист за своєю правою природою не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії стосовно позивача, він має розяснювальний, інформаційний характер та не має правових наслідків для позивача.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України надає право кожній особі, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, та, виходячи із специфіки завдання адміністративного судочинства, особа має право звернутись за судовим захистом до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (субєкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відтак, статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право особи на судовий захист, відповідно до якого кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є субєктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно на думку особи спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обовязків особи (тобто є юридично значимими), особа може поставити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відноси, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі обєктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюються або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, юридична особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній справі, насамперед, підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів Позивача з боку Відповідачів.

Аналогічна позиція вбачається з окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» - задовольнити частково.

Визнати протиправним ненадання ДФС України податкової консультації у встановлений законом строк та зобовязати її надати податкову консультацію на запит Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» №1278/28-14 від 02.12.2014.

Визнати протиправним ненадання Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів податкової консультації у встановлений законом строк.

Визнати недійсною податкову консультацію Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів викладеної в листі №245/10/28-04-39-00 від 17.01.2015.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» 48,72 грн. (сорок вісім гривень 72 копійок ) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. Горобцова

Судді І.В. Батрак

ОСОБА_7