Справа № 804/14742/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 рокусправа № 804/14742/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПЕРЕРОБНИК» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АГРОПЕРЕРОБНИК» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 03.09.2014р. № НОМЕР_1 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «АГРОПЕРЕРОБНИК» () за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на загальну суму 10621167,00 грн., з яких: за основним платежем 7080778,00 грн., за штрафними санкціями 3540389,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо відсутності у позивача права на формування валових витрат та податкового кредиту по операціях з придбання товарів та послуг у контрагентів зазначених у акті перевірки через невідповідність таких висновків дійсним обставинам справи.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ДПІ в Бабушкінському районі подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «АГРОПЕРЕРОБНИК» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АГРОПЕРЕРОБНИК () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з ТОВ «Сапсан-Юг» () за лютий, квітень 2014 року, ТОВ «ПРОМІ-ЛАЙТ» () за лютий 2014 року, ТОВ «ТОП БІЗНЕС ІДЕНЧЕР» () за лютий 2014 року, ПП НВКФ «ТЕХНОГРАД» () за квітень 2014 року, ТОВ «УКРПРОМХІМПОСТАЧ» () за квітень 2014 року, ТОВ «СТИКОН ХОЛДИНГ» () за квітень 2014 року, ТОВ «ХАТСОН» () за травень 2014 року, ТОВ «ПРОМ-ЮНІТІ»() за травень 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт від 20.08.2014 року № 2350/04-62-22-3/38677039, яким встановлено порушення позивачем п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.10р. за № 2755-VІ із змінами та доповненнями в результаті чого, занижено податок на додану вартість на 7080778,00 грн., в т.ч.: за лютий 2014 року - 1462199 грн., за квітень 2014 року - 1905187 грн., за травень 2014 року - 3713392 грн.

На підставі вказаного акту перевірки винесене податкове повідомлення-рішення від 03.09.2014р. № НОМЕР_1 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «АГРОПЕРЕРОБНИК» () за платежем: «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100», на загальну суму 10621167,00 грн., з яких: за основним платежем 7080778,00 грн., за штрафними санкціями 3540389,00 грн.

Висновків про допущенні порушення податковий орган прийшов на підставі наступних актів: ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 16.04.2014р. №238/22-03/34059455 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «САПСАН-ЮГ» () за період діяльності з 01.01.2013р. по 28.02.2014р.; ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 25.06.2014р. №425/22-03/34059455 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «САПСАН- ЮГ» () за період діяльності з 01.01.2013р. по 30.04.2014р.; ДПІ у Печерському районі м. Києва від 14.05.2014р. №1340/26-55-2-07/38920669 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРОМІ ЛАЙТ» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.01.2014р. по 31.03.2014р.; Західної ОДПІ м. Харкова від 07.07.2014р. №433/20-33-22-03-07/35702177 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ТЕХНОГРАД» () щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період: березень, квітень 2014р.; Західної ОДПІ м. Харкова від 05.06.2014р. №375/20-33-22-03-07/36625518 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «УКРПРОМХІМПОСТАЧ» щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період: квітень 2014р.; ДПІ у м. Сумах від 02.07.2014р. №867/2204/39085390/232 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Стикон Холдинг» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.03.2013р. по 30.04.2014р.; ДПІ у м. Полтаві від 24.07.2014р. №675/16-01-22-02-10/37710169 від 24.07.2014р. про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «ХАТСОН» () щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ «Осіріс-ЮГ» за травень 2014р. та контрагентами - покупцями за травень 2014р.; ДПІ у Печерському районі м. Києва від 31.07.2014р. №2165/26-55-22-01/38898251 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРОМ-ЮНІТІ» (ІНН 38899251) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р.

У перевіряємий період між позивачем та зазначеними в акті перевірки контрагентами було укладено договори поставки та купівлі-продажу ТМЦ.

На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем надані податкові та видаткові накладні; розрахункові документи.

Розрахунки за визначеними договорами підтверджено відомостями по рахунку 361 та виписками по особовому рахунку.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних по господарськими операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування ТОВ «АГРОПЕРЕРОБНИК» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагентів товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів були включені до податкового кредиту.

Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, відємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаним у перевірці контрагентам підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, розрахунковими документами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо відсутності підстав нарахування податкових зобовязань через недекларування відповідних сум податкових зобов'язань контрагентами позивача, оскільки зазначені доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно в п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідач не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський