Справа № 0670/1919/11
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/9991/58197/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Просила суд визнати протиправною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 30 січня 2012 року у наданні дозволу на зняття з реєстраційного обліку автомобіля марки ,,Ауді А4" 1995 року випуску та зобов'язати відповідача надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку вказаного автомобіля для подальшої реєстрації на себе, як члена сім'ї померлого інваліда ОСОБА_3

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2012 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, рішення першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд, оскільки вважає, що судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації № 180-В від 24 грудня 2003 року інваліду Великої вітчизняної війни II групи ОСОБА_3 видано безоплатно автомобіль марки ,,Ауді А4", 1995 року випуску, який надійшов як гуманітарна допомога з Литви. 10 квітня 2004 року вказаний автомобіль зареєстровано Бердичівським МРЕВ ВДАІ УМВС України в Житомирській області за ОСОБА_3. та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із відміткою про відсутність права на продаж та дарування іншій особі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. помер.

Дочка померлого - ОСОБА_2 звернулась до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на перереєстрацію автомобіля, на що в листі відповідача від 30 січня 2012 року отримала відмову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем правомірно було відмовлено у перереєстрації позивачу автомобіля марки ,,Ауді А4", 1995 року випуску, яким був забезпечений її померлий батько, ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи із наступного.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.У даному випадку, такою подією (фактом) є смерть ОСОБА_3.

Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року № 999, прийнятий на виконання законів України від 22 грудня 1995 року № 488/95-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою впорядкування забезпечення автомобілями різних категорій інвалідів та спрямований на захист інтересів інвалідів.

Згідно з пунктом 37 вказаного Порядку в редакції, чинній на час надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Частиною четвертою статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року № 999 (згідно якого ОСОБА_3. було надано автомобіль) був визнаний таким, що втратив чинність, постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, якою було затверджено новий Порядок забезпечення інвалідів автомобілями.

Таким чином, питання про вилучення після смерті інваліда у його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, має вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому автомобіль надавався як гуманітарна допомога.

У даному випадку, таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року, якою затверджено новий Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, відповідно до пункту 41 якого у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_3., автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога, після його смерті повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки права та обов'язки у позивача, що є членом сім'ї інваліда щодо спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення інваліда автомобілем, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, а відтак рішення суддів попередніх інстанцій прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі.

Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судами повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак