Справа № 150/273/15-а
Суддя: Цимбалюк Л. П.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №150/273/15-а
Провадження по справі №2-а/150/13/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 червня 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Л.П. Цимбалюк

при секретарі А.В. Діденко

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про оскарження незаконних дій Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації, -
ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом, посилаючись на протиправність дій Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо ненадання йому пільг та компенсації згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні свої вимоги підтримують, просять їх задоволити. Зазначили, що відповідачем надавались ОСОБА_1 пільги та компенсації лише згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ігнорувались та не надавались, тому вважає дій Управління ПСЗН Чернівецької РДА протиправними та такими, що обмежують його права, передбачені чинним законодавством.

Представник відповідача заступник начальника Управління ПСЗН Чернівецької РДА, який діє на підставі довіреності, виданої 05.05.2015 року, №02/16-1112, в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що Управління ПСЗН Чернівецької РДА діяло в межах чинного законодавства та відповідно до повноважень покладених на управління як найнижчого розпорядника бюджетних коштів, що передбачено ч.2 ст. 19 Конституції України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII було внесено зміни до ст.60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсацій передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України. З 23.02.2015р. Управлінням надавались пільги ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії. 03.03.2015р. на адресу управління надійшов лист Мінсоцполітики України від 20.02.2015р. № 1832/1/14- 15/20 про відкликання вище зазначеного роз`яснення, зазначений лист не містив роз`яснень щодо подальших дій для призначення пільг та компенсацій. У зв*язку із цим Управлінням ПСЗН Чернівецької РДА було надіслано запит до Чернівецького районного управління юстиції щодо роз`яснення ст.60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до листа Чернівецького РУЮ від 13.03 2015 року №1-108/21, доцільним є здійснювати компенсаційні виплати та надавати пільги згідно із Законом, який був першочерговим у визначенні статусу. Відповідно до листа Мінсоцполітики України від 15.04.2015 року ліквідаторам аварії на ЧАЕС необхідно надавати пільги відповідно до двох законів, тобто надавати пільги так як і надавались до прийняття Закону від 28.12.2014 № 76- VIII. У відповідності до роз*ясень, що містяться у листі Мінсоцполітики України Управління ПСЗН Чернівецької РДА відновило надання пільг та компенсацій всім ліквідаторам аварії на ЧАЕС І категорії з моменту їх припинення, в тому числі ОСОБА_1 .

З*ясувавши позицію сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, ґрунтуючись на наступних підставах.

В період часу з 1979 року по 1981 рік ОСОБА_1 проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокувалась на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону - «Семипалатинськ-22», в районі населеного пункту Молдари(Курчатов), Семипалатинської області, Республіка Казахстан, де був безпосереднім учасником підземних випробувань ядерної зброї. Під час проходження зазначеної військової служби позивач втратив здоров`я та в подальшому став інвалідом. Дані відомості підтверджується документами на ім`я ОСОБА_1 , а саме: військовим квитком серії НОМЕР_2 від 29.10.1979 року /а.с. 16/, архівною довідкою від 27.04.2009 року /а.с. 17/, довідкою Міноборони Росії № 12818 від 10.12.2009 року /а.с. 18/, витягом з протоколу ЦВЛК №617 від 06.04.2011 року /а.с. 19/, довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 AAA №689297 від 14.06.2011 року /а.с. 20/, випискою з акта огляду МСЕК серії 10 AAA №689297 від 14.06.2011 року /а.с. 21/.

У зв`язку із вищезазначеним ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької РДА та надано статуси з 23.06.2011 року - особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та з 15.08.2011 року - інваліда війни 3-ої групи. ОСОБА_1 надані всі права(пільги та компенсації), що передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року.

16.02.2015 року ОСОБА_1 отримав лист №464 від Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької райдержадміністрації Вінницької області, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено про те, що п.14 ст.4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року внесено зміни до статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме:особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України» та що у зв`язку з цим йому необхідно з`явитись до Управління для визначення закону України згідно із якими будуть надаватись пільги.

ОСОБА_1 виконати вказані вимоги відмовився, оскільки, вважає, що зазначені зміни до законодавства є не правомірними та такими, що звужують зміст та обсяг існуючих прав та свобод, а будь-які дії відповідача спрямовані на забезпечення реалізації вказаних змін є протиправними та такими, що направлені на примушення робити те, що не передбачено законодавством.

Листами №555-к від 23.02.2015 року (а.с. 25) та №756 від 19.03.2015 року (а.с. 30) Управлінням ПСЗН Чернівецької РДА було повідомлено ОСОБА_1 про те, що в разі відмови підтвердити свій вибір, пільги та компенсації будуть надані йому згідно із Законом України, що був першочерговим у визначенні статусу (дані роз`яснення вказані в листі міністерства соціальної політики №1832/0/14-15/20 від 13.02.2015 року).

19.03.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено, що з 23.02.2015 року йому вже надаються пільги та компенсації згідно із Законом України, що був першочерговим у визначенні статусу, тобто лише як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

Суд вважає вищевказані дії відповідача протиправними у зв`язку із наступним.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII було внесено зміни до ст.60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої особам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсацій передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Листом Міністерства соціальної політики України «Про надання роз*ясень щодо змін у законодавстві» від 13.02.2015 року №1832/0/14-15/20 звернуто увагу, що статтею 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається право вибору пільг та компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тобто, пільгових з числа осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має право на пільги та компенсації згідно з декількома законами України, може користуватися пільгами та компенсаціями відповідно до одного із вибраних ним законів. Уразі відмови щодо підтвердження громадянином вибору одного із законів України, вважається за доцільне здійснювати компенсаційні виплати та надавати пільги згідно із Законом України, який був першочерговим у визначенні статусу і надава право на певні пільги і компенсації (а.с. 31-32).

Оскільки, позивач відмовився від вибору Закону, згідно якого хоче отримувати пільги Управління ПСЗН Чернівецької РДА на виконання вище зазначеного роз`яснення з 23.02.2015 року почало надавати пільги як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії. 03.03.2015р. на адресу управління надійшов лист Мінсоцполітики України від 20.02.2015р. № 1832/1/14- 15/20 про відкликання вище зазначеного роз`яснення (а.с. 33), зазначений лист не містить роз`яснень щодо подальших дій для призначення пільг та компенсацій.Управлінням ПСЗН Чернівецької РДА було надіслано запит до Чернівецького районного управління юстиції щодо роз`яснення ст.60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до листа Чернівецького РУЮ від 13.03 2015 року №1-108/21 доцільним є здійснювати компенсаційні виплати та надавати пільги згідно із Законом, який був першочерговим у визначенні статусу (а.с. 52).

Листом Мінсоцполітики України від 15.04.2015 року звернено увагу, що зміст статті 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"необхідно розглядати у системному зв*язку з іншими положеннями як цього Закону, так і інших законів, що передбачають соціальні гарантії громадян, яка не вимагає від особи вибору всього комплексу наданих пільг і компенсацій лише за одним із законів, а залишає право вибору окремої пільги чи компенсації за цим Законом або за іншим нормативно правовим актом (а.с. 51). Із зазначеного листа Мінсоцполітики України вбачається, що ліквідаторам аварії на ЧАЕС необхідно надавати пільги відповідно до двох законів, тобто надавати пільги так як і надавались до прийняття Закону від 28.12.2014 № 76- VIII.

У відповідності до роз*ясень, що містяться у листі Мінсоцполітики України Управління ПСЗН Чернівецької РДА відновило надання пільг та компенсацій всім ліквідаторам аварії на ЧАЕС І категорії з моменту їх припинення, в тому числі ОСОБА_1 та звернулось до організацій надавачів пільг по питанню проведення перерахунків за спожиті електричну енергію та природній газ ОСОБА_1 , про що було повідомлено його письмово, а представника ОСОБА_2 під час особистого прийому. Недоотриману ОСОБА_1 сума коштів складає 150 гривень, яку Управлінням було відшкодовано.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно статті 19 Конституції України - правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно частини 2 статті 150 Конституції України та статі 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Так, Рішенням Конституційного Суду №15-рп/2000 від 14.12.2000 року(справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) роз`яснюється, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України, яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Своїм Рішенням №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України роз`яснює, що положення частини першої статті 58 Конституції, а саме: «закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі» є «загальновизнаним принципом права» та те, що «дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Крім того, Конституційний Суд України зазначає, що положення ч.1 ст. 58 Конституції України треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Своїм Рішенням №5-рп/2005 від 22.09.2005 року(справа про постійне користування земельними ділянками) Конституційний Суд України роз`яснює, що принцип закріплений в статті 58 Конституції України, є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі між державою і громадянином та те, що він гарантує впевненість громадян у тому, що їхнє теперішнє становище не буде погіршено прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта. Вказане також роз`яснюється Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

На момент набуття ОСОБА_1 статусу особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) з 23.06.2011 року діяли норми законодавства, які дозволяли користуватися пільгами та компенсаціями згідно інших Законів України. Тобто, так як, вказані зміни погіршують становище позивача, дії Управління ПСЗН Чернівецької РДА, спрямовані на забезпечення їх реалізації, суд вважає протиправними та такими, що суперечать нормам частини першої та другої статті 8, частини другої статті 19, статті 21, частини першої статті 58, статті 64 Конституції.

Відповідно до статті 21 Конституції України права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року(справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) (яким раніше визнавались неконституційними закони України, що порушували права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (погіршували становище) однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статті 22 Конституції) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції).

Своїм Рішенням №8-рп/2005 від 11.10.2005 року(справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) Конституційний Суд України розтлумачив статтю 22 Конституції України, як таку, що поширюється на пільги та компенсації.

Відповідно до змін, внесених до статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та роз`яснень Міністерства соціальної політики України в своєму листі №1832/0/14-15/20 від 13.02.2015 року, ОСОБА_1 зобов*язаний був обрати пільги та компенсації відповідно до одного із Законів.

Відмова в даному випадку є обмеженням та скасуванням (ліквідацією), тобто звуженням змісту та обсягу прав, що не відповідає змісту ч.2, ч.3 статті 22 Конституції України.

З врахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що дії Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької РДА щодо надання з 23.02.2015 року пільг та компенсацій ОСОБА_1 згідно із Законом України, що був першочерговим у визначенні статусу, у зв`язку із тим, що останній відмовився підтвердити свій вибір, є безпідставними та не законними.

Крім того, головне науково-експертне управління Апарату Верховної Ради України, на прохання міністерства соціальної політики, в своєму листі №16/6-21 від12.03.2015 року надало роз`яснення з приводу застосування змін до статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких якщо особі надається певний статус за двома або більше законами України (наприклад, відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), а деякі пільги є однотипними, то за особою залишається право вибору кожної окремої пільги за одним із законів. Тобто, громадянам надано право вибору Закону щодо окремої пільги чи компенсації, а не щодо усього комплексу пільг та компенсацій за окремим законом в цілому (і відмови від наданих їм прав на пільги та компенсації за іншим законами загалом).

Зміни, внесені до статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать нормам ч2, ч.3 статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме в частині, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є не дійсними.

Згідно статей 3, 27, 46, 48, 49 Конституції України, утвердження і забезпечення права на життя, охорону здоров`я та медичне забезпечення, на соціальний захист, в тому числі, у разі втрати працездатності та на достатній життєвий рівень для себе та своєї сім`ї є обов`язком держави. Статтею 16 та частиною 5 статті 17 Конституції України це віднесено і до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та військовослужбовців.

Відповідно до норм Віденської конвенції «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», кожна країна, яка підписала її, зобов`язана забезпечувати особам, яким завдана ядерна шкода, реалізувати своє право на відшкодування шкоди. Законом України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» 12.07.1996 року Україна приєдналася до вказаноїКонвенції.

Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об*єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом визнання дій Управління ПСЗН Чернівецької РДА Вінницької області з приводу надання ОСОБА_1 пільг та компенсацій лише згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не законними; зобов`язання відповідача відновити надання пільг та компенсацій ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також зобов`язання надати ОСОБА_1 пільги та компенсації згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що не були йому нараховані з 23.02.2015 року по 15.04.2015 року.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов*язання Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької РДА в подальшому надавати йому пільги та компенсації відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», слід відмовити, оскільки, неможливо вирішити правові відносини в майбутньому часі, єдиним органом законодавчої влади в Україні відповідно до положень статті 75 Основного Закону являється Верховна Рада України, тому неможливо передбачити в подальшому зміни до законодавства, що регулюють виплату пільг та компенсацій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 18 статті 20 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 зільнений від сплати судового збору.

Судові витрати, від сплати яких позивач при зверненні до суду звільнений, відповідно до чинного законодавства слід віднести на рахунок держави.

Крім цього, суд відповідно до положень ст.256 КАС України приходить до висновку про негайне виконання постанови.

На підставі вище викладеного та керуючись ст., ст.70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 254, 255, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту Чернівецької райдержадміністрації Вінницької області з приводу надання ОСОБА_1 пільг та компенсацій лише згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не законними.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту Чернівецької райдержадміністрації Вінницької області відновити надання пільг та компенсацій ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту Чернівецької райдержадміністрації Вінницької області надати ОСОБА_3 пільги та компенсації згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що не були йому нараховані з 23.02.2015 року по 15.04.2015 року.

У відповідності до положень ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст.186 КАС України апеляційна скарга на постанову подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Чернівецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня отриманні копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови у відповідності до ч.3 ст.160 КАС України складено 12 червня 2015 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.