Справа № 815/806/15
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/806/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила сксувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна квартира № 19, що розташована в будинку 11, корпус 2 по провулку Вишневського у м. Одесі, зобов`язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області провести державну реєстрацію права власності на ім.`я ОСОБА_2 на квартира № 19, що розташована в будинку 11, корпус 2 по провулку Вишневського у м. Одесі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, проте рішенням Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 13.11.2014 року № 17173559 їй відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. До того ж право є зареєстрованим за іншими особами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання задоволений у повному обсязі, тобто договір довічного утримання від 21 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №2-4483 розірвати; свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2011 року видані державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області на ім'я ОСОБА_5 та на ім'я ОСОБА_4 визнані недійсними.

Додатковим рішенням від 16 березня 2015 року Малиновського районного суду м. Одеси визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру №19, розташовану у будинку 11, корпус 2 по провулку Вишневського у м. Одесі. Вказане рішення набрало законної сили 26.03.2015 року.

Позивач звернулася до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру №19, що розташована в будинку 11, корпус 2 по провулку Вишневського у місті Одеса.

Рішенням Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 13.11.2014 року № 17173559 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. До того ж право є зареєстрованим за іншими особами.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність підстав для скасування рішення Державного реєстратора реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 13.11.2014 року.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що поки у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи щодо заборони на нерухоме майно, неможливо зареєструвати право власності на об'єкт нерухомого майна. Крім того, відповідач зазначає, що проведення реєстрації прав на нерухоме майно є дискреційними повноваженнями реєстратора, тому суд не може перебирати їх, ухвалюючи рішення про зобов'язання здійснити таку реєстрацію.

Надаючи правову оцінку переліченим твердженням відповідача, судова колегія приходить до наступного.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав є Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1952), а також Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868.

Пункт 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952 передбачає обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

В силу п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952 державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Пунктом 23 Порядку № 703 визначено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені в Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Підстави для відмови в державній реєстрації перелічені в статті 24 Закону № 1952-IV, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону: 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5 -2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 -3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5 -4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Державним реєстратором під час розгляду заяви та доданих до неї документів було встановлено, що зареєстровані обтяження на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Ген. Вишневського, буд. 11, корп.. 2, кв. 19, а саме: - заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 4261219, зареєстровано на 21.12.2006 11:40:41 за №4261219 реєстратором: Сьома Одеська державна нотаріальна контора, 65072, Одеська обл.., м. Одеса, вул. Терешкової, 39, кор. 2; підстава обтяження: договір довічного утримання, 2-4483, 21.12.2006, Сьома Одеська державна нотаріальна контора, державний нотаріус ОСОБА_8; - заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 10726261, зареєстровано 18.01.2011 18:37:56 за № 10726261 реєстратором: Комінтернівська районна державна нотаріальна контора, 67500, Одеська обл.., Комінтернівський р., смт. Комінтернівське, вул.. Центральна, 75; підстава обтяження: свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстрові №№ 1-10, 1-12, 18.01.2011, Комінтернівська ДНК Одеської обл., яким суд першої інстанції правових висновків не надав.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що наявність в Єдиному реєстрі заборон, запису про заборону, щодо майна, є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій, щодо цього майна до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав та обтяжень є повноваженням державного реєстратора, а вчинення реєстраційної дії передують етапи перевірки поданих документів та отримання відповідей на запити від інших повноважних органів.

Розглянувши справу, суд першої інстанції досліджував виключно відповідність вимогам закону рішення суду про розірвання договору та визнання права власності за позивачем, відповідно до якого мала би проводиться реєстрація права, тому суд не може перебирати на себе повноваження органу владних повноважень та зобов'язати здійснити реєстрацію права, коли не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформлені а усі етапи перевірки - завершені.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суб'єктом, який наділений повноваженнями приймати рішення, щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації, є державний реєстратор.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення про відмову в державній реєстрації винесено державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_6.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково зобов'язав саме реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області провести реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, оскільки реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області не є тим суб'єктом владних повноважень, який безпосередньо здійснює державну реєстрацію прав на нерухомість, а державний реєстратор ОСОБА_6 взагалі не залучалась до участі у розгляді справи.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції судові витрати у сумі 36,54 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик