Справа № 2а-1543/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/60115/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М. (головуючий),

суддів: Бутенка В.І., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом Зборівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Зборівський РЦЗ) до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 3 березня 2011 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року представник Зборівського РЦЗ звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 3500,86 грн.

Послався на те, що відповідач неправомірно отримав допомогу по безробіттю, оскільки на момент звернення про визнання безробітним та під час одержання допомоги був зареєстрований як фізична особа - підприємець (далі - ФОП).

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 3 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні рішення скасувати і стягнути виплачені кошти.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами установлено, що 23 січня 2007 року ОСОБА_1 зареєстровано в Зборівському РЦЗ, надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. За період з січня 2007 року по червень 2007 року йому виплачено 3500,86 грн.

За наказом від 26 серпня 2010 року № 133 запропоновано повернути отриману допомогу у зв'язку з тим, що він з 07 лютого 2005 року зареєстрований як ФОП.

Відмовляючи в задовільні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності підстав для стягнення зазначеної допомоги.

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та є обґрунтованим і законним.

Поняття державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців визначається Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755-IV).

Відповідно до положень частини першої статті 4 цього Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (частина третя статті 46 Закону №755-IV).

Як установлено судами, що відповідає фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 14 листопада 2006 року звернувся до державного реєстратора Зборівської райдержадміністрації із заявою про зняття його з обліку як суб'єкта підприємницької діяльності та надав документи, передбаченні статтею 47 Закон № 755-IV (в редакції Законом України від 16.03.2006 року № 3575-IV).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 14 листопада 2006 року внесено рішення ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, а 29 січня 2007 року позбавлено статусу підприємця на підставі зазначеного рішення. 23 січня 2007 року він звернувся до центру зайнятості про визнання безробітним та став отримувати допомогу по безробіттю.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, позивач перед зверненням за наданням статусу безробітної добросовісно та у повному обсязі виконано всі дії, передбачені чинним законодавством, для припинення підприємницької діяльності, що виключає здійснення останньої, а тому підстави для стягнення з нього отриманої допомоги по безробіттю відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати рішення такими, що не відповідають нормам матеріального чи процесуального права.

За правилами, передбаченими підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» №803-XII (далі - Закон №803-XII, в редакції Закону України від 25.12.2008 року № 799-VI), в Україні до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи (стаття 2 Закону № 803-ХІІ, в редакції Закону України від 21.11.97 року № 665/97-ВР, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.02.2006 року № 3483-IV).

Відповідач згідно тих обставини, які встановлені судами попередніх інстанції, під час отримання статусу безробітного не відносився до зайнятого населення, а отже мав право на соціальну допомогу.

За наведених обставин, рішення судів є законним і обґрунтованим, тому підстав до їх скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Зборівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття відхилити, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман