Справа № 522/24568/14-а
Суддя: Івченко В. Б.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження№ 2-а/522/88/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Івченко В.Б.

при секретарі Січінава М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернуся до суду з позовною заявою до Одеської міської ради згідно вимог якої просить визнати протиправними дії Одеської міської ради щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; визнати протиправним та скасувати рішення №5271-VІ від 27.08.2014 Одеської міської ради «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1; зобов'язати Одеську міську раду винести на засідання найближчої сесії Одеської міської ради та розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою реалізації свого конституційного права на отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах м. Одеса позивач звертався із відповідним клопотанням до Одеської міської ради, а саме, відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, в липні 2014 року він звернувся до Одеської міської ради з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території м. Одеса.

Відповідачем було розглянуто клопотання, про що прийнято рішення №5271-УІ від 27.08.2014 року, яким безпідставно, на його думку, та незаконно відмовлено в його задоволенні з наступних підстав.

Одеська міська рада є органом місцевого самоврядування, який має повноваження щодо надання у власність громадянам земельних ділянок комунальної власності в межах населеного пункту для всіх потреб, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В клопотанні позивача, відповідно до вимог законодавства України визначено всі необхідні дані та обґрунтовано бажання реалізувати право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, що повинні додаватися до клопотання про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Так, відповідно до вказаної норми права до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Позивач має бажання отримати земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, На момент звернення до Одеської міської ради в публічному доступі була відсутня інформація щодо наявності вільних земельних ділянок (комунальної власності). Так само і на момент звернення до суду з даним позовом відсутні дані щодо наявності таких земельних ділянок. Тому, не маючи іншої можливості конкретизувати бажану земельну ділянку він в клопотанні вказував на свою згоду на отримання будь-якої земельної ділянки (з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) орієнтовною площею до 0,10 га в межах м. Одеса. Відповідно до цього, позивачем до клопотання було додано графічні матеріали з визначеною територією, на якій він бажає отримати земельну ділянку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку,

В обґрунтування своєї відмови відповідачем зазначено про невідповідність ст.118 Земельного кодексу України, а саме: відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на земельні ділянки є обов'язковою.

Права на нерухоме майно, у тому числі, на земельні ділянки, а також їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до вказаного Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

На стадії отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, зацікавлена особа ще не має жодних прав щодо запитуваної земельної ділянки з огляду на положення статті 78 Земельного кодексу України та статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, запитувана частина земної поверхні на цій стадії ще не має статусу земельної ділянки у розумінні частини 1 статті 79 Земельного кодексу України.

Разом із тим, з огляду на відсутність у зацікавленої особи будь-яких прав щодо земельної ділянки, така особа також не має права самостійно встановлювати межі запитуваної земельної ділянки.

Таким чином, визначення чітких меж запитуваної земельної ділянки може бути здійснено відповідно до закону лише на наступній стадії процесу відведення земельної ділянки у власність - стадії розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Причому визначати та встановлювати межі земельної ділянки має право лише юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником (пункти 1.3., 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками).

Межі земельної ділянки фіксуються у землевпорядній документації (кадастровому плані земельної ділянки) та виносяться на місцевість (в натуру) на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки із оформленням Акта винесення меж земельної ділянки в натуру. Місце розташування земельної ділянки фіксується прив'язкою її меж і крайніх точок до мережі координат (геодезичної мережі).

Саме тому частина 6 статті 118 Земельного кодексу України й передбачає зазначення зацікавленою особою на графічному матеріалі лише бажаного місця розташування земельної ділянки, тобто визначення певної частини земної поверхні, в межах якої особа бажає отримати земельну ділянку у власність.

А вже після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зацікавлена особа звертається до юридичних або фізичних осіб - підприємців, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням, та за участі сертифікованого інженера-землевпорядника, зокрема, визначаються межі земельної ділянки, яка планується до виділення у власність відповідно до закону та з урахуванням усіх обмежень та охоронних зон.

Отже, на графічному матеріалі, який було подано позивачем до Одеської міської ради, у якості додатку до клопотання про виділення земельної ділянки, позивачем самостійно зазначено бажане місце розташування земельної ділянки шляхом обведення пунктирною лінією певної земельної площі та позначення цієї території відтінком темного кольору.

Тому вважає, що наведений висновок Відповідача не відповідає дійсності, оскільки до клопотання був наданий графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, в межах території, що виділена (м. Одеса), відповідно до вимог частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, та він просив в своєму клопотанні виділити земельну ділянку в межах земельної площі, що зазначена на графічному матеріалі.

Крім того, жодним нормативним документом не надано права органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади самостійно визначати перелік, форму чи склад документів та графічних матеріалів, які необхідно подавати разом із клопотанням про отримання земельної ділянки.

Таким чином, оскаржувані дії та рішення Відповідача є протиправними, адже гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 основного Закону України, 3 аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Тому, рішення № 5271-УІ від 27.08.2014 Одеської міської ради є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність вимоги адміністративного позову підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, 23.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради з клопотанням в порядку ст.118 ЗК України з метою реалізації свого конституційного права на отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах м. Одеса.

Рішенням Одеської міської ради №5271-VІ від 27.08.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі у звязку з невідповідністю ст.118 ЗК України, а саме: відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п.а) ч.1 ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вибір місця розташування земельної ділянки є прерогативою громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що процедура вибору земельної ділянки здійснюється саме з метою встановлення можливості відведення тієї чи іншої земельної ділянки для цілей вказаних в клопотанні, її граничних розмірів та площі, правового режиму, складу угідь земель та вимог щодо відведення земельної ділянки, у зв'язку з чим саме на громадянина, який бажає отримати безоплатно у власність земельну ділянку державної або комунальної форми власності покладається обов'язок подати разом з клопотанням графічні матеріали з позначенням на них бажане місце розташування земельної ділянки, її орієнтований розмір.

Водночас, як вбачається з інформаційного запиту, позивачем не додано до запитів графічних матеріалів з зазначенням на них відомостей, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, про відсутність протиправності у діях відповідача

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 8, 17, 70, 71, 99, 158-163 КАС України, ст.ст.26, 116, 118 Земельного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, у разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії цієї постанови, а для субєктів владних повноважень, яких було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_3