Справа № 814/1697/15
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26 червня 2015 року Справа № 814/1697/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Майстренка С.Л., пр. позивача ОСОБА_1, пр. відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", пр. Жовтневий, 471, м. Миколаїв, 54051

доМиколаївської митниці Державної фіскальної служби України, вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017

провизнання протиправним та скасування рішення від 16.03.2015р. №504000006/2015/000005/1, визнання нечинною картку відмови від 16.03.2015р. № 504010000/2015/00031,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення від 16.03.2015 року № 504000006/2015/000005/1, визнання нечинною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 504010000/2015/00031 від 16.03.2015 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що митний орган не навів обґрунтованих доводів, що декларантом заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, висновок щодо ненадання в повному обсязі витребуваних документів не відповідає дійсності. Позивач надав всі документи для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ст.53 МК України та додаткові документи, які були у позивача в наявності.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки при проведенні перевірки правильності визначення митної вартості у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо прийнятності заявленої декларантом ціни товару, а саме: товаросупровідні документи не містять необхідних складових митної вартості , тобто витрат на страхування товару, відсутнє обґрунтування зниження ціни товару на 40 дол. США відносно світових цін, наявність у митниці інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів, яка значно відрізняється від заявленої декларантом митної вартості. Відсутні платіжні документи про оплату товару. Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, суд дійшов висновку:

01.04.2013 року між позивачем та ВАТ Єдіная торговая компанія РФ було укладено зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/79-13/11-M, в межах якого з урахуванням Додатку №25 (Специфікації №25) від 24.02.2015 року, відповідно до якого ВАТ Єдіная торговая компанія зобов'язалося здійснити поставку позивачу товару - натр їдкий (гідроксид натрію) в обсязі 7 500 т. за ціною 270,00 доларів США за тонну на загальну суму 2 025 000 доларів США.

З метою переміщення через митний кордон товару позивачем 16.03.2015 року була подано електронна митна декларація №504010000/2015/000689 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару гідроксид натрію із заявленою митною вартістю за основним методом оцінки за ціною контракту. Для підтвердження митної вартості товару були надані : контракт від 01.04.2013 року, специфікація № 25 від 24.02.2015, інвойс № V-33 від 05.03.2015 року, накладна від 06.03.2015 року на підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю, сертифікати походження товару від 05.03.2015, паспорта якості.

В повідомленні від 16.03.2015 року митний орган зазначив, що подані позивачем документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (відсутня інформація щодо страхування товару), заявлена митна вартість товару не підтверджена документально, неподання повних відомостей щодо ціни товару, зазначеної у п.2.3 контракту від 01.04.2013 року, неподання документів, передбачених п.5.1 контракту та подання яких передбачено п.4 ч.2 ст. 53 МКУ, відповідно до ч.3 ст.53 МК України для підтвердження митної вартості товару та її складових частин необхідно позивачу надати додаткові документи: 1) бухгалтерську документацію: платіжні документи про здійснення оплати за оцінюваний товар, щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, щодо формування ціни товару з документальним обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 дол. США, 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару на умовах п.2.3 контракту від 01.04.2013 року; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Листом від 16.03.2015 року, на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи, зокрема: 1) біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та спеціфікації № 25, від 23.01.2015, 30.01.2015,06.02.2015,13.02.2015, 20.02.2015. Також повідомила: що оплата товару буде здійснена після його митного оформлення відповідно з постановою НБУ від 23.02.2015 року № 124, що товар сода каустична не страхувався, що інших договорів із третіми особами, повязаних з контрактом про поставку товару, не укладалось, тому що позивач є кінцевим споживачем продукції. Позивач також надав лист від 11.11.2013р. за вих. №504/101-10, яким він звернувся до ВАТ ЄТК з проханням направити належним чином оформлені копії договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов'язаний з контрактом № RF/RD/79-13/11-M від 01.04.2013 року, рахунки щодо здійснення розрахунків з третіми особами, страхові документи на відвантажену товару, а також документи, які містять відомості щодо вартості товару та лист №240/5262 від 14.11.2013 року, яким контрагент позивача зазначив, що надати вищевказані документи не є можливим, оскільки вони містять комерційну таємницю, яка не підлягає розголошенню. Також в листі зазначено, що страхові документи на відвантажений товар неможливо надати, оскільки страхування вантажу не є обов'язковим при поставки товару на умовах CPT (Incoterms 2010). Висновки експертних організацій також позивачем не надавались, оскільки згідно п.п.8 п.3 ст.53 Митного Кодексу України передбачено надання або/та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Позивачем була надана митниці інформація біржових організацій про вартість товару.

Таким чином, позивач надав усі наявні у нього документи.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 16.03.2015 року №504000006/2015/000005/1 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутнє документальне підтвердження формування вартості відповідно до п.2.3 контракту від 01.04.2013, декларантом не надані витребувані митницею документи. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі на рівні 0,4515 дол./кг ( МД № 508050000/2015/8367 від 12.03.2015 року).

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № 504010000/2015/00031 від 16.03.2015 позивачу повідомлено про відмову у митному оформлені (випуску) товарів.

Згідно зі ст. 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 53 МК України передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно з частиною першою цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та додаткові документи, які у нього були в наявності.

Але відповідач у своєму рішенні про коригування митної вартості товару зазначив, що позивачем не надано страховий поліс, документального обґрунтування зниження ціни, договір з третіми особами, хоча позивач у своєму листі зазначив на відсутність договору страхування, оскільки товар не страхувався, договору з третіми особами немає, оскільки позивач є кінцевим споживачем, а ціна договору встановлена в результаті комерційних переговорів між сторонами контракту.

Обґрунтовуючи свій сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості, митниця послалася на те, що позивач не надав більшості запитуваних документів, позивачем не підтверджено заявлену митну вартість товару, а тому митниця не мала підстав здійснити митне оформлення товару за першим методом. Відповідач наполягав на тому, що позивач не обґрунтував формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 дол. США відповідно до п.2.3 контракту від 21.04.2013 року, що складає 270 дол. США за тонну.

Сторони контракту ТОВ «МГЗ» та ВАТ «ЄТК» у п.2.3 контракту домовились, що ціна товару за 1 тонну буде визначатись за формулою: FOB MED Low минус 40 дол. США, де FOB MED Low середня котировка FOB MED Low, що публікується агентством ICIS за попередні періоди відвантаження два місці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця.

Відповідно до ст.ст. 189,190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до ст.11 Закону України « Про ціни та ціноутворення» вільні ціни встановлюються субєктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Таким чином субєкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору, за виключенням цін на товар, ціни на який підлягають державному регулюванню. Жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обовязки сторін зовнішньоекономічного контракту зазначати у договорі відомості про знижку та обґрунтовувати їх розмір. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах.Надані позивачем документи також не містять ознак підробки. В митній декларації в рядках 22,42 зазначена ціна товару в дол. США 57211, а в рядку 41 одиниці виміру : 211893 кг. Якщо поділити ціну на вартість виходить 0,27 дол. США за 1 кг, що складає 270 дол. США за 1 тонну.

Крім того, митниця прийняла рішення, в якому скоригувала ціну товару за другорядним методом резервного методу визначення ціни товару на підставі МД № 508050000/2015/8367 від 12.03.2015 року , яким скоригувала ціну товару на рівні 0,4615 дол./кг.

Відповідно до ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митниця застосувала ціну товару- натр їдкий, який ввозився в України 12.03.2015 року з Російської Федерації на умовах поставки DAP. Наявність в базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару( його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Тому метод визначення митної вартості за ціною контракту є правильним, а рішення митниці від 16.03.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню, картка відмови від 16.03.2015 року визнанню нечинною.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України від 16.03.2015р. №504000006/2015/000005/1.

3. Визнати нечинною та скасувати картку відмови від 16.03.2015р. № 504010000/2015/00031

4. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" з Державного бюджету судовий збір у сумі 459,36 грн., сплачений платіжним дорученням № 02367 від 22.05.2015р.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т. О. Гордієнко

Повний текст постанови складено відповідно до частини 3 статті 160 КАС України та підписано суддею 01.07.2015.