Справа № 814/1711/15
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

16 червня 2015 року Справа № 814/1711/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О. розглянув у порядку письмового провадження справу

за позовомОСОБА_1, вул. Молокова, 48, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200

доОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, пров. Комуністичний, 16, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200 ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспеції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Дзержинського, 18, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213 Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та ОСОБА_2 районі Миколаївської області, вул.Революції, 36, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213

третя особаМиколаївська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, вул. Велика Морська, 34/1, а/с124, м. Миколаїв, 54030
провизнання неправомірною та скасування постанови від 06.02.2014р. ВП № 41954601,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, Управління ПФУ у м. Первомайську та ОСОБА_2 районі про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відкритого зведеного виконавчого провадження № 41954601 від 06.02.2014 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що державний виконавець прийняв постанову про арешт майна боржника від 14.05.2015 року з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», на виконання вимоги № ф-397 від 12.02.2014 року, яка позивачем оскаржується у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не зявився 05.06.2015,09.06.2015,16.06.2015, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином телефонограмами.

Відповідач ОСОБА_2 відділ ДВС надав суду клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представника, надав суду заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи суд дійшов наступного висновку:

На примусовому виконанні у державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження по виконанню вимог: № Ф -2669-У від 23.01.2014 року, № Ф -1175-У від 23.01.2014 року, № Ф-188-У від 23.01.2014 року,№ Ф-307 від 15.04.2014 року, № ф-244-у від 23.01.2014 року про стягнення з позивача коштів, що підтверджується постановою про зведене виконавче провадження від 06.02.2014 року.

14.05.2015 року державний виконавець прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 41954601 від 06.02.2014 року про стягнення з позивача заборгованості в сумі 15 219,88 грн. Позивач заборгованість не сплатив в самостійному порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України суд повинен перевірити, чи діяв субєкт владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Позивач всупереч ст.71 КАС України не довів суду ті обставини, якими він обґрунтовує позов, не зазначив, яку саме норму права порушив державний виконавець, коли прийняв постанову про арешт майна боржника.

Позивач вважає, що у державного виконавця на примусовому виконанні знаходиться вимога податкової інспекції № ф-397 від 12.02.2014 року про стягнення з позивача боргу, яка ним оскаржується у судовому порядку, тому відповідач ДВС передчасно виніс постанову про арешт майна. ОСОБА_2 відділ ДВС у своїх запереченнях зазначив, що вимога № ф-397 від 12.02.2014 року не перебуває у нього на виконанні. На примусовому виконанні у ДВС знаходяться пять вимог ПФУ та податкової інспекції, а саме № Ф -2669-У від 23.01.2014 року, № Ф -1175-У від 23.01.2014 року, № Ф-188-У від 23.01.2014 року,№ Ф-307 від 15.04.2014 року, № ф-244-у від 23.01.2014 року. Доказів скасування цих вимог або сплати заборгованості по вищезазначених вимогах позивач суду не надав.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, відповідач діяв законно й правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, обґрунтовано, добросовісно, відповідно до ст. 19 Конституції України та вимог ст. 2 КАС України, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т. О. Гордієнко