Справа № 803/2348/14
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 876/5862/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області від 27 червня 2014 року № 14086659. Зобов'язано Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції Волинської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації, вчиненої на підставі рішення про скасування від 27 червня 2014 року № 14086659 шляхом внесення запису від 27 червня 2014 року про скасування державної реєстрації права власності за № 6156697. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, проігноровано факт того, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2013 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.12.2002 року ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а саме на підставі вищевказаного свідоцтва у позивачки було право власності на частину спірної квартири.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судове рішення, яке стало підставою для прийняття відповідачем рішення від 27 червня 2014 року № 14086659, скасоване апеляційною інстанцією за результатами його перегляду, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області від 27 червня 2014 року № 14086659 слід визнати протиправним та скасувати.

Проте колегія суддів не погоджується з вищевказаним рішенням суду, вважає таке помилковим, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 25 січня 2012 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 11025796 на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-8 від 20 січня 2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2.

1/3 вищевказаної квартири належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності від 18.11.1994 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2013 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.12.2002 року ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Вищевказане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 липня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року.

27 червня 2014 року ОСОБА_1 подано до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області пакет документів для скасування права власності на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2014 року у справі №161/22098/13-ц, яке набрало законної сили 15 червня 2014 року. Вказаним рішенням позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про зобовязання вчинити дії задоволено та зобовязано Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції Волинської області вилучити з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири в м. Луцьку по вул. Молоді 23/5 за ОСОБА_2 (згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 грудня 2002 року ВАС № 233283, посвідчений державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори).

На підставі поданих документів державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області прийнято рішення від 27 червня 2014 року № 14086659 про внесення запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 2/3 квартири АДРЕСА_3 за № 6156697.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 31 липня 2014 року у справі № 161/22098/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про зобовязання вчинити дії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2014 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 укладено з ОСОБА_4 договір дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться цивільна справа №161/7614/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним договору дарування. Рішення по суті справи на даний час судом не прийнято.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку існує спір про право власності щодо нерухомого майна 2/3 квартири АДРЕСА_4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а згідно договору дарування і ОСОБА_4

Колегія суддів наголошує, що після оформлення права власності на об'єкт нерухомості виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у 16 ЦК України.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення даного адміністративного спору у частині оцінки правомірності скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відповідним державним органом неможливе без з'ясування питань, якими обґрунтовуються оскаржувані дії (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень, а саме без з'ясування законності підстав набуття права власності на об'єкт нерухомості щодо якого ці дії (бездіяльність) вчинено.

Однак адміністративний суд не може вирішувати спори про право власності, оскільки такі спори не належать до публічно-правових, якими обмежується адміністративна юрисдикція.

З матеріалів справи вбачається існування конкуренції підстав виникнення права власності у різних осіб приватного права, що претендують на спірне майно.

Отже, для того, щоб вирішити даний адміністративний спір має бути прийнято остаточне судове рішення, в якому буде розв'язано конкуренцію підстав виникнення права власності різних осіб на спірне майно.

Таким чином, в основі даного спору лежить спір про право власності, який відповідно до статті 17 КАС не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Вказаної вище правової позиції дотримується Верховний суд України, про що ним зазначено в постанові від 14 квітня 2009 року в справі за позовом Повного товариства «Керамік».

Відповідно до ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження в справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та питання, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.157,195,198,202,203,206,254 КАС України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі № 803/2348/14 скасувати, а провадження в справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

ОСОБА_5