Справа № 2а-1487/11
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. справа № 2а-1487/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2011 року у справі № 2а-1487/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 грудня 2010 року звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, згідно з яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 02 квітня 2006 року;

- зобов'язати відповідача в подальшому здійснювати нарахування та виплату мені щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - довічно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона має статус дитини війни, тому відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" їй повинна виплачуватись пенсія, або щомісячне грошове утримання з підвищенням на 30% розміру мінімальної пенсії за віком. Зазначає, що всупереч вказаним нормам відповідач не нарахував та не виплатив зазначену надбавку до пенсії.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року адміністративний позов в частині, щодо визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги за період з 02 квітня 2006 року по 21 червня 2010 року залишено без розгляду.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2011 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, що виразилась в невиконанні вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 22 червня 2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплчена у цей період.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позову посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та в подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

Статтею 71 Закону України від 26 грудня 2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак зазначені норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їхня дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а не від розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає .

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко