Справа № 2а-0770/2990/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/21650/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України (далі - ДМС України), Чопської митниці про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ДМС України від 15.08.2011 року №1751-к «По особовому складу Чопської митниці» в частині припинення перебування позивача на державній службі в митних органах України, поновити його на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 червня 2012 року позов задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року постанову першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДМС України від 15.08.2011 року №1761-к «По особовому складу Чопської митниці» в частині припинення перебування позивача на державній службі в митних органах України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Чопської митниці ДМС України від 15.08.2011 року №1133-к.

Поновлено позивача з 16.08.2011 року на посаді інспектора сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №2 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці.

Зобов'язано Чопську митницю ДМС України виплатити середній заробіток позивачу з 16.08.2011 року по 06.06.2012 року за час вимушеного прогулу.

В касаційній скарзі Чопська митниця, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач знаходився на службі в митних органах з 13 вересня 1993 року, а 8 червня 1995 року ним прийнято Присягу державного службовця.

Наказом ДМС України від 15 серпня 2011 року №1761-к «По особовому складу Чопської митниці» було припинено перебування позивача на державній службі, а отже фактично звільнено із займаної посади інспектора сектора митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 2 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці з посиланням на пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Вказаний наказ відповідачем було прийнято за результатами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу Чопської митниці. Комісією з проведення службової перевірки було встановлено факти несумлінного виконання службових обов'язків посадовими особами Чопської митниці. Зокрема, позивачем не було вжито заходів з метою недопущення незаконного переміщення через митний кордон України тютюнових виробів у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Ужгород-Вишнє Німецьке» на кордоні із Словацькою Республікою, що призвело до порушень вимог ст.ст. 40, 42 Митного кодексу України (далі - МК України).

На підставі наказу ДМС України від 15 серпня 2011 року №1761-к було видано наказ Чопської митниці ДМС України від 15.08.2011 року №1133-к «По особовому складу» про проведення розрахунку з позивачем.

Згідно ст. 408 МК України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Припинення державної служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою для припинення державної служби є порушення посадовою особою митної служби службової дисципліни, неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення з митного органу, повинно бути мотивовано.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту митної служби України (далі - Статут) встановлено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової дисципліни, зокрема, належать порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників(п. 1 ст. 22 Статуту )

Наказом Державної митної служби України від 13.08.2010 року №918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України, яка визначає приводи, підстави, мету, порядок призначення і проведення службового розслідування (службової перевірки) в митній службі України, документування й оформлення його результатів, прийняття за ним рішення, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування (службової перевірки) у справи, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Підпунктом 1 пункту 28 Статуту визначено, що звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам.

Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» є спеціальним нормативним актом щодо врегулювання правовідносин, пов'язаних із застосування заохочень та дисциплінарних стягнень для посадових осіб митної служби, у тому числі їх звільнення, а відтак його норми мають пріоритет над іншими правовими нормами загального характеру, зокрема, Законом України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідачами належними і допустимими доказами не доведено чи дійсно зі сторони позивача мали місце порушення щодо допущення переміщення через митний кордон тютюнових виробів поза митним контролем, встановлення умисності допущених ним порушень і настання тяжких наслідків, які мали місце внаслідок допущеного порушення, не надано доказів порушення позивачем посадової інструкції при виконання ним службових обов'язків під час чергування.

Також судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що в наказі ДМС України не вказано, які вчинки позивача призвели до порушення Присяги державного службовця, відсутні посилання на конкретні порушення позивачем вимог Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивач під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів не допустив порушень посадової інструкції, у його діях відсутні ознаки діянь, що підпадають під ознаки порушення Присяги державного службовця, а тому відсутні правові підстави для звільнення.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції не вбачається.

Щодо вимог касаційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що зазначене рішення вже скасоване судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Чопської митниці залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман