Справа № 821/4651/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4651/14

Категорія: 12.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі: - Іленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, за участі третьої особи - Постійного представника Президента України в Автономній Республіці Крим Попович Наталії Костянтинівни, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з заявою в якій заявлено вимоги до Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим з вимогами про: визнання протиправною бездіяльності відносно неприйняття рішення про призначення ОСОБА_5 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією; визнання протиправною бездіяльності щодо не оформлення ОСОБА_5 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією; визнання укладеним трудового договору між ОСОБА_5 та Представництвом Президента України в АР Крим з 30 серпня 2014 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, у зв'язку з не витребуванням у відповідача запитуваних доказів, а саме: Рішення про призначення ОСОБА_5 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби; інформації з органу УДППЗ «Укрпошта» про направлення позивачу поштової кореспонденції; інформації від оператора мобільного зв'язку про здійснення дзвінків позивачу для завершення процедури працевлаштування. Крім того, судом не надано оцінку діям відповідача, якими порушено Постанову КМУ № 169 від 15 лютого 2002 року, що по суті доказано позивачем і стосується однієї з вимог позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 липня 2014 року відбувся конкурс на заміщення вакантної посади керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента в АРК, за результатами якого ОСОБА_5 рекомендований на зазначену посаду, що підтверджується протоколом № 2 від 29 липня 2014 року засідання конкурсної комісії Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим.

Проведеною спеціальною перевіркою перешкод для зайняття позивачем вакантної посади не встановлено, що підтверджується довідкою про результати спеціальної перевірки відомостей щодо ОСОБА_5, який претендує на зайняття посади керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим.

Представництво листом №01/178/01-11 від 29 серпня 2014 року повідомило позивача, що для завершення процедури призначення на посаду керівника аналітично - інформаційної служби Представництва необхідно подати особисто заяву про призначення на вказану посаду із зазначенням дати призначення.

Листом від 31 серпня 2014 року ОСОБА_5 у відповідь зазначив про необхідність повідомлення останнього про прийняте рішення щодо призначення на посаду.

В матеріалах справи наявні заява ОСОБА_5 від 05 вересня 2014 року про призначення на посаду з 29 серпня 2014 року за результатами конкурсу (вхідний №110/05-34 від 08.09.2014 року) та заява ОСОБА_5 від 10 вересня 2014 року про призначення на посаду з 16 вересня 2014 року за результатами конкурсу (вхідний №124/05-34 від 16.09.2014 року).

На вищезазначені заяви відповідачем надані ОСОБА_5 відповіді № 01/258/01-11 від 08.10.2014 року та № 01/275/01-11 від 16.10.204 року, в яких зазначено, що рекомендованою кореспонденцією надійшли заяви про призначення на посаду, але укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу на підставі його заяви і не може бути здійснено до настання трудових правовідносин. При укладанні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи, що передбачено ч. 2 ст. 24 КЗпП України. Доказів надання позивачем 05 вересня 2014 року та 10 вересня 2014 року документів передбачених частиною другою статті 24 Кодексу законів про працю України судом не зібрано.

Крім того, Представництво Президента України в АР Крим повідомленням - запрошенням № 01/244/01-11 від 01.10.204 року просило вдруге прибути особисто позивача 06 жовтня 2014 року о 12.30 год. для працевлаштування (дане повідомлення отримано ОСОБА_5 03.10.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Повідомленням - запрошенням № 01/322/01-11 від 14.11.2014 року позивача втретє запрошено прибути особисто 24 листопада 2014 року о 09 год. 00 хв. для завершення працевлаштування (дане повідомлення отримано позивачем 20.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо правомірності дій суб'єкта владних повноважень щодо процедури прийняття позивача на державну службу, а саме Представництво Президента України в АР Крим вжило всіх передбачених чинним законодавством заходів з приводу прийняття на роботу ОСОБА_5, а відсутність факту укладення трудової угоди вчинено з вини останнього.

Так, частиною 2 ст. 38 Конституції України передбачено, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За визначенням, наданим у ст.1 Закону України "Про державну службу ", державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Відповідно до ст.15 вказаного Закону, прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України. Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Порядком проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 року № 169 (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку проводиться конкурсний відбір на заміщення вакантних посад державних службовців третьої - сьомої категорій (далі - конкурс), крім випадків, коли законами України встановлено інший порядок заміщення таких посад.

Конкурсна комісія на підставі розгляду поданих документів, результатів іспиту та співбесіди з кандидатами, які успішно склали іспит, на своєму засіданні здійснює відбір осіб для зайняття вакантних посад державних службовців. (п. 25 Порядку).

Пунктами 30, 31 та 32 Порядку № 169 передбачено, що засідання конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми на засіданні членами комісії і подається керівникові не пізніше ніж через два дні після голосування. Кожний член комісії може додати до протоколу свою окрему думку.

Конкурсна комісія повідомляє кандидатів про результати конкурсу протягом трьох днів після його завершення.

Протягом трьох днів з дати одержання повідомлення про результати конкурсу кандидат надає письмову згоду на проведення спеціальної перевірки та медичну довідку про стан здоров'я за формою, затвердженою МОЗ.

Рішення про призначення на посаду державного службовця та зарахування до кадрового резерву приймає керівник державного органу на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією.

Рішення про призначення на посаду державного службовця приймається за результатами спеціальної перевірки.

Статтею 15 Закону України "Про державну службу" передбачено, що стосовно осіб,які претендують на зайняття посади державного службовця, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". У разі прийняття на державну службу на конкурсній основі спеціальна перевірка проводиться після проведення конкурсу стосовно осіб, які рекомендовані для призначення на посаду.

Указом Президента України № 33/2012 від 25 січня 2012 року затверджено Порядок проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. (ст. 24 КЗпП України).

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у справі є укладення трудового договору при прийнятті громадянина на державну службу.

Так, у відповідності до вищезазначених норм передбачено процедуру прийняття громадян на державну службу, а саме проходження конкурсу на заміщення вакантних посад державного службовця, проходження спеціальної перевірки та укладення трудової угоди.

В даному випадку у відношенні позивача здійснено процедури проведення конкурсу та спеціальної перевірки, якими рекомендовано ОСОБА_5 для призначення на державну службу та не встановлено для цього перешкод і обмежень, що не заперечується сторонами.

Однак, процедура працевлаштування та укладення трудової угоди здійснюється у відповідності до вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, а саме необхідності подання заяви про прийняття на роботу та інших документів зазначених вище.

Вбачається, що позивачем подано заяву про призначення на державну службу від 05.09.14 року із зазначенням дати призначення 29.08.14 року, що в свою чергу вказує на неможливість укладення трудової угоди заднім числом.

Аналогічна заява подана позивачем 10 вересня 2014 року про призначення на посаду з 16 вересня 2014 року за результатами конкурсу, за наслідком якої останнього запрошено до державної установи для укладення трудової угоди. При цьому вбачається, що запрошення для укладення трудової угоди направлено на адресу ОСОБА_5 неодноразово протягом п'яти місяців, що вказує на бажання державного органу закінчити процедуру працевлаштування.

На відповідні запрошення та пропозиції позивачем не відредаговано, що вказує на відмову останнього від укладення трудової угоди, а тому у відповідності до вказаних норм трудовий договір не є укладеним.

Колегія звертає увагу на той факт, що у відповідності до зазначених норм процедура працевлаштування закінчується прийняттям рішення керівника державного органу, однак таке рішення може бути як позитивним так і негативним, а тому останнє приймається за наслідком дій передбаченими ст.ст.21, 24 КЗпП України. В даному випадку рішення про укладання або відмову в укладанні трудової угоди відповідачем не прийнято, однак такі дії не знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з фактом фактичної відмови позивача від укладання трудової угоди, а тому суд вирішує справу за наявними правовідносинами.

У позовній заяві позивач ставить вимоги про визнання бездіяльності відносно неприйняття рішення про призначення ОСОБА_5 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії та щодо не оформлення ОСОБА_5 на зазначену посаду, що за своєю суттю є тотожніми вимогами, так як рішення про призначення на посаду і є фактом укладення трудової угоди. При цьому у вказаних правовідносинах відсутня ознака бездіяльності відповідача, так як останнім вчинено належні дії по завершенню процедури працевлаштування.

Вимога щодо визнання укладеним трудовий договір є безпідставною, так як такий договір визнається в порядку ст.24 КЗпПУ, за умови коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи, однак такі обставини судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАСУ, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів, після складання повного тексту судового рішення апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 22.06.2015 року.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло