Справа № 672/501/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/501/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сакенов Ю.К.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

01 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області про призначення пенсії на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області про призначення пенсії на пільгових умовах. Позовні вимоги мотивовано тим, що після досягнення 55-річного віку, він 26 листопада 2014 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області із заявою та всіма іншими необхідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення і п.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішенням комісії по призначенню пенсій (протокол №1273 від 24.02.2015р.) йому не зараховано до пільгового та загального трудового стажу окремі періоди роботи. Вважаючи рішення неправомірним, просив визнати його таким та зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.05.2015 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.05.2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, відповідач про причини неявки в судове засідання не повідомив.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, після досягнення ІНФОРМАЦІЯ_1 55-річного віку ОСОБА_2 26 листопада 2014 року звернувся із заявою та всіма іншими необхідними документами до управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення і п.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням комісії по призначенню пенсій (протокол №1273 від 24.02.2015р.) йому не зараховано до пільгового стажу роботи періоди з 27.05.1978 р. по 28.10.1983р., з 27.02.1986р. по 14.11.1992р., також до загального трудового стажу періодів з 27.05.1978р. по 28.10.1983р., з 27.02.1986 р. по 01.01.1991р., під час виконання роботи в місцевості прирівняній до району Крайньої Півночі, 1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців, тобто в полуторному розмірі, не зараховано до загального стажу і період роботи за 1999-2002 роки в ТОВ ім.Фрунзе.

Разом із тим, згідно записів в трудовій книжці позивача за №1-6, №8, 9 підтверджено факт виконання пільгової роботи монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, будівельним майстром з 27.05.1978р. по 28.10.1983р., з 27.02.1986р. по 14.11.1992р., що відноситься до шкідливих і важких умов праці яку виконував в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі.

Робота монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, будівельним майстром відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173, які діяли в період виконання позивачем пільгової роботи і являються чинними на даний час.

В пункті 3 Порядку застосування Списків №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки №1, №2 чинні на період роботи особи. За час виконання пільгової роботи до 21.08.1992 року атестація робочих місць не вимагається.

Судом першої інстанції також встановлено, що строковій службі позивача в рядах армії Збройних Сил СРСР з 01.11.1983р. по 27.11.1985р. передувала і слідувала робота позивача на пільгових умовах, про що свідчить запис в трудовій книжці, та підтверджено військовим квитком НОМЕР_1 від 01.11.1983р.

Пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому занесені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Тоді, пільговий стаж роботи з 27.05.1978р. по 28.10.1983р. - 05 років 05 місяців 01 день, з 27.02.1986р. по 14.11.1992р. - 06 років 08 місяців 17 днів, разом - 12 років 01 місяць 18 днів, з врахуванням строкової служби в рядах армії з 01.11.1983р. по 27.11.1985р. - 02 роки 26 днів, за Списком №2 в сукупності становить - 14 років 02 місяці 14 днів при необхідному відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 12 років 6 місяців.

В п.8 Порядку застосування Списків №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «Список №2», який затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173, тобто особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, подати управлінню ПФУ в Городоцькому районі уточнюючу довідку про характер роботи позивач не може, оскільки документи по основній діяльності та платіжні документи особового складу працівників Мостобудівельного загону №76 Мостобудівельного тресту №10 передані на зберігання до державного архіву Амурської області, про що свідчать архівні довідки, видані цим же архівом від 19.11.2014р. №01-38/с-518, від 02.04.2014р. №01-38/с-175, а як вбачається в п.20 постанови КМУ від 12.08.1993 р. №637, уточнюючі довідки видаються тільки діючими підприємствами, установами, організаціями, або їх правонаступниками.

Стосовно пільгового обчислення страхового стажу роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 27.05.1978 року по 28.10.1983 року і з 27.02.1986 року по 01.01.1991 року, то згідно пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі, або прирівняних до них районах зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах законодавства, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради міністрів Союзу СРСР від 10.02.1960р. №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», період роботи обчислювався в наступному порядку:

для призначення пенсії за віком та по інвалідності період роботи з 1 березня 1960 року до 1 січня 1991 року, 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців.

Підставою для застосування кратності для пільгового обчислення страхового стажу 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців в районі прирівняному до Крайньої Півночі, являється трудова книжка, в якій є існуючий штамп підприємства про поширення пільг, щодо обчислення стажу роботи.

Відповідно до ст.48 Кодексу Законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а у відповідності до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, по записах в ній встановлюється не тільки виконувана робота, але й визначається право особи на призначення пільгової пенсії.

Крім того, за роботу в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі позивачу проводилась виплата надбавок від 10% - 80% відповідно, про що підтверджує архівна довідка від 19.11.2014р. №01-38/с-518, також за шкідливі і важкі умови праці йому надавались додаткові дні до основної відпустки, додаткові доплати до основної заробітної плати.

Отже, згідно наявних документальних матеріалів і встанволених фактів, пільговий стаж роботи позивача з шкідливими і важкими умовами праці Списку №2 в сукупності становить - 14 років 02 місяці 14 днів, а враховуючи стаж роботи в районах прирівняних до Крайньої Півночі в пільговому обчислені у встановленій кратності 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців з 27.05.1978 р. по 28.10.1983 р., і з 27.02.1986р. по 01.01.1991 р., тобто 15 років 03 місяці 05 днів, а також період роботи в ТОВ ім.Фрунзе з 15.03.1999р. по 31.07.2002р. - 3 роки 04 місяці 16 днів, що підтверджено рішенням Городоцького районного суду від 26.03.2015 року по справі №672/395/15-ц і таким чином загальний трудовий стаж роботи позивача складає - 27 років 05 місяців 03 дні, з якого пільговий стаж роботи з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 становить 14 років 02 місяці 14 днів, що дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.