Справа № 802/1993/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

03 липня 2015 р. Справа № 802/1993/15-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області до публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області до публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за період з квітня 2009 року по квітень 2014 року в сумі 2991,75 грн.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд приходить до наступного.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, встановлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до суду суб'єкта владних повноважень встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Так, проаналізувавши обставини, які викладені у позовній заяві, а також долучені до неї докази, суд приходить до висновку, що заявлений УПФ в м. Ладижин позов про стягнення з ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 2991,75 грн. належить залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду з таких підстав.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, зокрема із розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 розд. XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. "б-з" ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення по пенсіонеру ОСОБА_1, у яких визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, вбачається, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 2991,75 грн. виникла за період з квітня 2009 року по квітень 2014 року. Період виникнення вказаної заборгованості також підтверджується долученим до позову розрахунком суми боргу по ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" та актом звірки заборгованості із відповідачем.

Згідно з п. 1.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. N 21-1 (далі - Інструкція), Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п. 6.8 Інструкції (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що у разі, якщо підприємство до 25-го числа відповідного місяця не вносить суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в нього виникає відповідна заборгованість, а з наступного дня в органу Пенсійного фонду України виникає право на стягнення цих витрат з підприємства. Тобто у суб'єкта владних повноважень виникають підстави, що дають йому право на пред'явлення передбачених законом вимог, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України.

З урахуванням строку звернення до суду позивача (позовна заява подана до суду 01.07.2015 року) та дня, коли в нього виникли підстави для пред'явлення вимог про стягнення заборгованості (день наступний за 25 число кожного місця у відповідних роках), позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з квітня 2009 по квітень 2014 року в сумі 2991,75 грн. Підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними матеріали позову не містять та судом не встановлено.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що іншого строку звернення до суду ні ж того, що передбачений у ч. 2 ст. 99 КАС України, відносно даної категорії справ не встановлено, а тому положення абз. 1 ч. 15 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з якими строк позовної даності не застосовується до правовідносин щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів, у цій справі не можуть бути застосовані.

Так, обов'язок підприємств щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачений п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції, недоїмка - це суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків.

З наведеного слідує висновок, що заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не охоплюється поняттям недоїмка зі сплати страхових внесків, оскільки вказана заборгованість не є страховим внеском, тому абз. 1 ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин не підлягає застосуванню. Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася у судових рішеннях суду касаційної інстанції (зокрема, ухвала ВАСУ від 21.05.2015 року № К/800/12338/15).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду і підстав для визнання поважними причини пропуску такого строку судом не знайдено, подану УПФ України в м. Ладижин позовну заяву про стягнення з ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 2991,75 грн. за період з квітня 2009 року по квітень 2014 року належить залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 103, 160, 165, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області до публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за період з квітня 2009 року по квітень 2014 року в сумі 2991,75 грн. залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович