Справа № П/811/19/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокусправа № П/811/19/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №811/19/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Табріс» до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

13 січня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Табріс» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 27 жовтня 2014 року №, яким товариству збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 1 023 231.00 грн. за основним платежем 818 585.00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 204 646.00 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що висновки відповідача про порушення ТОВ «Табріс»» вимог норм податкового законодавства при формуванні податку на додану вартість не відповідають дійсності, ґрунтуються лише на припущеннях податкового органу. Позивач зазначає, що ним при укладенні правочинів з поставки нафтопродуктів було дотримано вимоги чинного законодавства щодо форми та змісту правочинів, належне виконання яких підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку. Вказане, на думку позивача, свідчить про достатність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення рішення, прийнятого у відношенні ТОВ «Табріс».

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 27 жовтня 2014 року №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Кіровоградська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану поставу суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивачем було сформовано податок на додану вартість на підставі правочинів, які не направлені на реальне настання наслідків ними обумовлених, є недійсними в силу закону, оскільки носять безтоварний характер. За таких обставин, на думку відповідача, відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідком виявлених правовпорушень.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 03 жовтня 2014 року по 09.10.2014 року посадовими особами Кіровоградської ОДПІ було проведено позапланової невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Табріс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Антарес» за липень 2014 року, за наслідками якої складено акт перевірки №43/11-23-22-07/38435770 від 14.10.2014 року.

Перевіркою ТОВ «Табріс» встановлено порушення:

ч. 5 ст. 203, ч. 1,2 ст. 215, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України (з урахуванням ст. 55-1 Господарського кодексу України» - перевіркою встановлено відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків;

п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) заниження грошового зобовязання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 818 585 грн., в т.ч.:

за липень 2014 року в сумі 685 685 грн.,

за серпень 2014 року в сумі 132 900 грн..

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення № від 27 жовтня 2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на суму 1 0 23 231.00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 818 585 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 204 646 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення рішення № від 27 жовтня 2014 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки не відповідають дійсним обставинам справи, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі означеного Акту є незаконними та необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у звязку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу валових витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у звязку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що між ТОВ "Антарес" (Постачальник) і ТОВ "Табріс" (Покупець) були укладені договори поставки нафтопродуктів № ДГ-3006-6 від 30.06.2014 р. (а.с.30-31), № ДГ-0107-47 від 01.07.2014 р. (а.с.35-36), № ДГ-0807-2 від 08.07.2014 р. (а.с.40-41), № ДГ-1407-2 від 14.07.2014 р. (а.с.45-46), № ДГ-2207-3 від 22.07.2014 р. (а.с.50-51), згідно предмету яких постачальник зобов'язувався передати у власність покупця нафтопродукти, а останній - прийняти та оплати їх згідно умов Договорів.

На умовах вказаних договорів поставки на кожну окрему партію товару між сторонами укладались додаткові угоди із зазначенням асортименту, кількості, ціни та вартості товару, а саме:

- згідно Додаткової угоди № 00149 від 01.07.14 р. до Договору № ДГ-3006-6 від 30.06.14 р., постачальник зобов'язався поставити на умовах ЕХW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а ТОВ "Табріс", як покупець, прийняти до 31.07.2014 р. - паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ код товару зг. з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2,125 т., на загальну суму 36 720 грн., в тому числі ПДВ - 6 120 грн.. (а.с.32)

- згідно Додаткової угоди № 00100 від 01.07.14р. до Договору №ДГ-0107-47 від 01.07.14 р., постачальник зобов'язався поставити на умовах ЕХW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а ТОВ "Табріс", як покупець, прийняти до 31.07.2014 р. - бензин автомобільний підвищеної якості А-95-ЄВРО виду ІІ класу D код товару зг. з УКТ ЗЕД НОМЕР_2, в кількості 65,602т., на загальну суму 1 296 951,54 грн., в тому числі ПДВ - 216 158,59 грн. (а.с.37)

- згідно Додаткової угоди № 00101 від 08.07.14 р. до Договору № ДГ-0807-2 від 08.07.14 р., постачальник зобов'язався поставити на умовах ЕХW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а ТОВ "Табріс", як покупець, прийняти до 31.07.2014 р. - бензин автомобільний підвищеної якості А-92-ЄВРО виду ІІ класу С код товару зг. з УКТ ЗЕД НОМЕР_3, в кількості 143,586т., на загальну суму 2 817 157,32 грн., в тому числі ПДВ - 469 526,22 грн. (а.с.42)

- згідно Додаткової угоди № 00102 від 14.07.14 р. до Договору № ДГ-1407-2 від 14.07.14 р., постачальник зобов'язався поставити на умовах ЕХW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а ТОВ "Табріс", як покупець, прийняти до 31.07.2014 р. - бензин автомобільний підвищеної якості А-95-ЄВРО виду ІІ класу D код товару зг. з УКТ ЗЕД НОМЕР_2, в кількості 3,518 т., на загальну суму 69 761,94 грн., в тому числі ПДВ - 11 626,99 грн. (а.с.47).

- згідно Додаткової угоди № 00103 від 22.07.14 р. до Договору № ДГ-2207-3 від 22.07.14 р., постачальник зобов'язався поставити на умовах ЕХW - (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а ТОВ "Табріс", як покупець, прийняти до 31.07.2014 р. - бензин автомобільний підвищеної якості А-92-ЄВРО виду ІІ класу С код товару зг. з УКТ ЗЕД НОМЕР_3, в кількості 35,215 т., на загальну суму 690 918,30 грн., в тому числі ПДВ - 115 153,05 грн. (а.с.52).

Факт передачі позивачу від ТОВ "Антарес" товарів підтверджено: актами приймання-передачі від 31.07.2014 р. №00149 (а.с.33), від 31.07.2014 р. № 00100 (а.с.38), від 31.07.2014 р. №00101 (а.с.43), від 31.07.2014 р. № 00102 (а.с.48), від 31.07.2014 р. №00103 (а.с.53).

Нафтопродукти поставлялись на зберігання до ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі укладеного між ТОВ "Табріс" та ПАТ "Дніпронафтопродукт" договору зберігання №4123 від 02.06.2014 р. (а.с.73-74). Надання послуг зберігання підтверджується актом прийому-передачі нафтопродуктів зі зберігання (а.с.202), платіжними дорученнями (а.с.199).

Подальше транспортування нафтопродуктів здійснювалось автомобільним транспортом на підставі укладеного ТОВ "Табріс" та ТОВ "ТД Кременчукнафтопродуктсервіс" договору перевезення від 01.06.2014 р. № 85 (а.с.75-77) та підтверджено товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) на АЗС ТОВ "Табріс" №1, 4, 8, 5, 3, 16 (а.с.55-72), платіжним дорученням про оплату послуг перевезення (а.с.200).

Реалізація ТОВ "Табріс" придбаних нафтопродуктів відбувалась кінцевим споживачам з резервуарів, розташованих на АЗС, які перебувають в оренді позивача на підставі договору оренди нерухомого майна №9 від 06.06.2014р., актів прийому-передачі, та через належним чином зареєстровані касові апарати (а.с.186-195, 230).

ТОВ "Антарес" 31.07.2014 р. було виписано ТОВ "Табріс" податкові накладні: №150 на загальну суму 36 720 грн., в т.ч. ПДВ - 6 120 грн. (а.с.34), №102 на суму 1 296 951,54 грн., в т.ч. ПДВ - 216 158,59 грн. (а.с.39), №103 на суму 2 817 157,32 грн., в т.ч. ПДВ - 469 526,22 грн. (а.с.44), №104 на суму 69 761,94 грн., в т.ч. ПДВ - 11 626,99 (а.с.49), №105 на суму 690918,30 грн., в т.ч. ПДВ - 115 153,05 грн. (а.с.54), відображених позивачем в реєстрі отриманих і виданих податкових накладних в липні і серпні 2014 р. (а.с.107-129) та включених до складу податкового кредиту в сумі 685 684,81 грн. в липні 2014 р. (а.с.93-99), в сумі 132 900,04 грн. в серпні 2014 р. (а.с.100-106).

01.11.2014 р. між ТОВ "Антарес" і ТОВ "Табріс" укладені додаткові угоди до договорів поставки нафтопродуктів №ДГ-3006-6 від 30.06.2014 р., №ДГ-0107-47 від 01.07.2014 р., №ДГ-0807-2 від 08.07.2014 р., №ДГ-1407-2 від 14.07.2014 р., №ДГ-2207-3 від 22.07.2014 р. (а.с.130-134), згідно яких сторони погодили, що оплата за товар здійснюється ТОВ "Табріс" шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Антарес" в строк до 31.07.2015 року.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обовязкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, наслідком яких є поставка товару.

Також, суд апеляційної інстанції, з урахуванням специфіки спірних відносин, вважає за необхідне зазначити про наступне.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.08 №281/171/578/155, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.09.08 за №805/15496 (надалі - Інструкція № 281/171/578/155).

Пунктом 5.4.1 Інструкції №281/171/578/155 передбачено, що перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.97 №363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №128/2568, та ГОСТ 27352-87 "Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования".

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Інструкції №281/171/578/155 відпуск нафти споживачам здійснюється на підставі попередньо укладених договорів, а нафтопродуктів - на підставі договорів або за готівку. Відпуск нафти і нафтопродуктів здійснюється шляхом їх відвантаження споживачам магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, водним, залізничним і автомобільним транспортом.

Порядок відпуску нафти та нафтопродуктів автомобільним транспортом визначено пунктом 7.5 Інструкції №281/171/578/155.

Так, згідно з пунктами 7.5.1, 7.5.4 Інструкції №281/171/578/155 нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання.

Нафтопродукти відпускаються у технічно справну та чисту тару відповідно до вимог ДСТУ 4454 після пред'явлення представником вантажоодержувача доручення і свідоцтва про повірку автоцистерни.

Відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності. (пункт 7.5.6 Інструкції №281/171/578/155).

Надані позивачем до суду документи первинної звітності відповідають вимогам спеціального законодавства щодо приймання, транспортування, та зберігання нафтопродуктів, в свою чергу, акт перевірки не містить посилань податкового оркану на те, в чому саме є невідповідність досліджених документів чинному законодавству та чому вказані документи не можуть вважатись достатніми для підтвердження реальності здійснення господарських операцій з поставки бензину.

Відтак, відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо правомірності формування позивачем податку на додану вартість за рахунок договорів, укладених позивачем з ТОВ «Антаріс», на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №811/19/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко