Справа № 821/4978/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4978/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Херсонській області (далі - ГУ Держземагентства у Херсонській області), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, а також зобов'язати його розглянути питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувшись до ГУ Держземагентства у Херсонській області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в межах Раденської сільської ради Цюрупинського району, отримала від останнього лист, відповідно до якого їй було відмовлено в наданні відповідного дозволу, посилаючись на доручення Віце-премєр-міністра України ОСОБА_2 №37732/0/1-14 від 08.10.2014 р. Натомість, було запропоновано прийняти участь у земельних торгах щодо продажу права оренди на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані дії Держземагентства у Херсонській області позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагентства у Херсонській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 02 жовтня 2014 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Зобовязано Головне управління Держземагентства у Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 жовтня 2014 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Раденської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області та прийняти за наслідками розгляду цієї заяви одне з рішень, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ГУ Держземагентство у Херсонській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовну ОСОБА_1.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2014 р. за вх.№19-5914/0/14-14-СГ ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держземагентства у Херсонській області із заявою від 02.10.2014 р. про надання їй дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в межах Раденської сільської ради Цюрупинського району. До заяви позивачем було додано: копія паспорту та ідентифікаційного номеру, викопіювання із плану земель Раденьскої сільської ради Цюрупинського району.

Листом від 19.12.2014 р. №19-21-0.102-2482/15-14-СГ ГУ Держземагентства у Херсонській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Згідно ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно положень ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах, зокрема: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Статтею 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для набуття зазначених прав є прийняття рішень органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування чи державними органами приватизації.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що при набутті права за результатами аукціону також відбувається за умови прийняття відповідним органом рішення про продаж (надання в користування) земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається та сторонами визнано, що позивачем, звертаючись до Головного управління Держземагентства у Херсонській області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в межах Раденської сільської ради Цюрупинського району було також надано: копію паспорту та ідентифікаційного номеру, викопіювання із плану земель Раденьскої сільської ради Цюрупинського району (тобто графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем виконані вимоги ст. 118 КАС України.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Херсонській області стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, останнім не було прийнято жодного рішення, а була надана відповідь на заяву у вигляді листа від 19.12.2014 р. №19-21-0.102-2482/15/14-СП.

Вирішуючи питання правомірності таких дій відповідача суд першої інстанції правильно виходив з того, що Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України «Про Державне агентство земельних ресурсів України» від 08.04.2011 року №445/2011, основними завданнями Держземагентства України є, зокрема реалізація державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань в тому числі передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок та обмежень у їх використанні; бере участь у погодженні документації із землеустрою, організовує та проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу проектів землеустрою, документації з оцінки земель, а також матеріалів і документації державного земельного кадастру та надає за результатами її проведення відповідні висновки, тощо.

Пунктом 9 Положення №445/2011 визначено, що Держземагентство України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінагрополітики України та доручень Міністра видає накази організаційно-розпорядчого характеру, які підписуються Головою Держземагентства України.

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 14.06.2013 р. №268 затверджено Положення про Головне управління Держземагентства у Херсонській області, пунктом 9 якого передбачено, що ГУ Держземагентства у Херсонській області у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством України передбачена єдина форма рішення, що приймається територіальними органами Держземагентства за результатами розгляду заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, і це є Наказ.

Інших форм рішень, якими в межах наданих законодавством повноважень вирішуються органами Держземагентства питання щодо розпорядження земельними ділянками, таких як в даному випадку лист-відповідь, чинним законодавством не передбачено.

В ході судового розгляду встановлено, що Головним управлінням Держземагентства у Херсонській області не приймалось рішення у формі наказу про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, адже така відмова була оформлена відповідачем у вигляді листа.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач при вирішенні питання про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведене означає, що відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки за наслідками розгляду такого клопотання відповідачем не прийнято передбаченого законодавством рішення, тобто наказу. Саме зазначеною бездіяльністю порушено права та інтереси позивача

При цьому суд першої інстанції вірно підкреслив, що суд не може перебирати на себе повноваження Держземагентства, вирішуючи замість відповідача, які рішення він повинен приймати, але не позбавлений можливості зобов'язати останнього розглянути спірне питання про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність та прийняти за результатами такого розгляду рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. В свою чергу позивач довів протиправність бездіяльності відповідача.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління Держземагентства у Херсонській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов