Справа № 127/15151/14-а
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/56/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Вінниця

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Чінарової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування рішення та зобовязання розглянути заяву, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування рішення та зобовязання розглянути заяву та просила визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради № 1638 від 27.02.2014 року в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 855 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-ий провулок Топольського, буд. 1а; зобовязати ОСОБА_2 міську раду розглянути заяву ОСОБА_1, що подавалася в лютому 2014 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 855 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-ий провулок Топольського, буд. 1а; стягнути з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, мотивуючи позовні вимоги тим, що у ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 126 ЗК України не виникло право користування спірною земельною ділянкою, що також підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2014 року в адміністративній справі № 127/4149/13-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинними та скасування рішень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі судового експерта ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що у лютому 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 855 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-ий провулок Топольського, буд. 1а.

Однак, як вбачається з п. 3 Додатку 1 до рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.02.2014 року № 1638 «Про затвердження обґрунтування, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам та укладення договорів земельного сервітуту», було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 на 2-му пров. Топольського, 1а, площею 855 кв.м в звязку з тим, що земельна ділянка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2013 року та відсутністю згоди на вилучення.

Так, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради народних депутатів № 556 від 27.07.1995 року «Про впорядкування земельних ділянок в індивідуальній забудові та часткові зміни в рішенні виконкому від 21.02.1956 року № 4/193» було надано ОСОБА_7 земельну ділянку по І-ому пров. Топольського, 10 площею 365 кв.м в постійне користування.

Крім того, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради народних депутатів № 723 від 02.10.1995 року «Про часткові зміни в рішенні виконкому від 27.07.95 року № 556 «Про впорядкування земельних ділянок в індивідуальній забудові та часткові зміни в рішенні виконкому від 21.02.56 року № 4/193» було додатково надано ОСОБА_3 по І-ому провулку Топольського, 10 земельну ділянку площею 365 кв.м в постійне користування.

Ухвалою ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року у адміністративній справі № 127/4149/13-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинними та скасування рішень, було скасовано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2014 року про визнання нечинними та скасування вищевказаних рішень та залишено позов без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2013 року у цивільній справі № 232/5835/12 за позовом ОСОБА_3 до Управління Держземагенства у ОСОБА_2 районі Вінницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.10.2013 року та набрало законної сили, було визнано недійсним Державний акт про право власності серії ЯИ № 575283, виданий ОСОБА_1 15.02.2010 року, на земельну ділянку площею 0,0855 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, 2-ий АДРЕСА_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.04.2012 року у адміністративній справі № 2-а-8/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міської ради, третьої особи ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, яке було залишено без змін ухвалою ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2014 року і набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_2 міської ради № 2500 від 04.09.2009 року в частині передачі у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 855 кв.м, що розташована за адресою: м. Вінниця, 2-ий провулок Топольського, 3 (1а).

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні третьої особи ОСОБА_3, а тому ця обставина доказуванню не підлягає.

Крім того, третя особа ОСОБА_3 добровільно не відмовлявся від права користування земельною ділянкою (п. «а» ч. 1 ст. 141, ст. 142 ЗК України), а передбачені ЗК України підстави для вилучення земельної ділянки відсутні (п. «б» ч. 1 ст. 141, ст. ст. 143, 149 ЗК України).

При цьому, як вбачається з Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної (земельно-технічної) експертизи № 1560/1561/14-21 від 19.03.2015 року, визначити, чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою, що розташована по 1-му провулку Топольського, 10 в м. Вінниці, площею 365 кв.м, яка була надана ОСОБА_3 відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 556 від 27.07.1995 року та рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 723 від 02.10.1995 року у постійне користування, правовстановлюючим документам, технічній документації із землеустрою (за їх наявності) та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування та, чи мало місце порушення ОСОБА_3 меж земельної ділянки, що розташована по 1-му провулку Топольського, 10 в м. Вінниці, площею 365 кв.м, яка була надана йому відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 556 від 27.07.1995 року та рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 723 від 02.10.1995 року у постійне користування, не вбачається можливим через відсутність усієї документації із землеустрою.

Вказані обставини було підтверджено також поясненнями у судовому засіданні судового експерта ОСОБА_6

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача на ст. ст. 125, 126 ЗК України, згідно з якими право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки право користування земельною ділянкою у ОСОБА_3 виникло у 1995 році (відповідні рішення було прийнято та виконано), тобто до набрання чинності ЗК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю у звязку з їх недоведеністю.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163 КАС України, ст. ст. 125, 126, 141, 142, 143, 149 ЗК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя