Справа № 442/7347/13-а,2-а/442/22/2014
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 876/450/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення,-

встановив:

24.10.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення.

Позивач, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

-визнати недійсним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №120 від 23.04.2009 року щодо розподілу квартири № 2 на вул.Павлика,6 в м.Дрогобич;

-визнати бездіяльність виконкому Дрогобицької міської ради по виконанню рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 17.01.2008 року;

-визнати недійсним п.3 рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №94 від 27.03.2009 року щодо включення квартири № 2 в житловому будинку № 6 на вул.Павлика в м.Дрогобичі до числа службових.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона проживає у квартирі №1 будинку № 6 на вул.Павлика в м.Дрогобичі . У вказаному будинку є ще квартира №3, в якій проживає сім'я ОСОБА_3, а у мансардному приміщенні - квартира №2, яку було надано ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20.11.2006 року було визнано недійсним п.3 рішення виконкому Дрогобицької міської ради №277 від 19.12.2002 року «Про включення до числа службових КП «БУ-3» квартири № 2 в будинку № 6 на вул.Павлика в м.Дрогобичі, одна кімната житловою площею 14,2 кв.м., без комунальних вигод, квартира мансардна та надання її ОСОБА_2І.» та визнано недійсним виданий ОСОБА_2 на підставі цього рішення службовий ордер №40 від 24.12.2002 року. Рішення в частині позовних вимог про визнання приміщення квартири нежитловим та приєднання його до квартир позивачів та виселення з нього ОСОБА_2скасовано, а справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд. При новому розгляді справи, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 17.01.2008 року та ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12.06.2008 року було постановлено про зобов'язання виконкому Дрогобицької міської ради вирішити питання про виключення квартири № 2 в будинку № 6 на вул.Павлика в м.Дрогобичі або виконання будівельних робіт в цьому будинку по заміні його конструктивних елементів - міжповерхового перекриття, даху та інших, і приведення його до діючих будівельно-санітарних норм.

Однак, позивач наголошує на тому, що рішення суду не виконано. На час розгляду справи ОСОБА_1 дізналась про прийняття виконкомом рішення №94 від 27.03.2009 року. Вважає, що відповідач ігнорує виконання рішення суду щодо виключення квартири №2 із числа службових чи виконання ремонту міжповерхового перекриття, і в той же час, спірне мансардне приміщення переводить до числа службових та знову передає ОСОБА_2

ОСОБА_1 зазначає, що будинок потребує нагального ремонту, оскільки знаходиться у ветхому стані, існує загроза обвалу стелі у її житлі. Із вказаних підстав, на її думку, спірну квартиру не можна надавати іншим особам для проживання, а тому вважає, що прийняті виконкомом оскаржувані рішення слід визнати недійсними.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2014 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зокрема виходив з того, що позивач ОСОБА_1 на час звернення до суду із вказаним адміністративним позовом вважала, що її права та інтереси, як власника квартири № 1 будинку № 6 на вул.Павлика в м.Дрогобичі, порушено бездіяльністю відповідача по невиконанню рішення суду, а також діями останнього щодо включення у число службових з наданням у користування третій особі квартири №2 у вказаному будинку, в якому дерев'яне перекриття в аварійному стані, однак суд встановив, що на момент прийняття судового рішення міжповерхове дерев'яне покриття має достатній запас міцності, знаходиться у задовільносту стані та придатне для подальшої експлуатації (згідно технічного висновку). Таким чином, квартира №2, яка знаходиться над квартирою позивачки, не може завдати шкоди останній, перебуваючи у користуванні ОСОБА_2

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову скасувати, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.10.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення.

Позивач, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

-визнати недійсним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №120 від 23.04.2009 року щодо розподілу квартири № 2 на вул.Павлика,6 в м.Дрогобич;

-визнати бездіяльність виконкому Дрогобицької міської ради по виконанню рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 17.01.2008 року;

-визнати недійсним п.3 рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №94 від 27.03.2009 року щодо включення квартири № 2 в житловому будинку № 6 на вул.Павлика в м.Дрогобичі до числа службових.

Крім того, в ході судового розгляду даної справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна квартира № 2 на вул.Павлика,6 в м.Дрогобич є приватизованою ОСОБА_2

Беручи до уваги вищевикладене, колегією суддів встановлено, що між сторонами у справі виник спір, який випливає із житлових відносин, які регулюються нормами Житлового кодексу Української РСР та Цивільного кодексу України.

В контексті наведеного слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, надавши юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір щодо житлових відносин, тобто право цивільне, а відтак захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах п.1 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.2 ст.157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, слід розяснити ОСОБА_1, що позивач має право для вирішення спірних правовідносин звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2014 р. по справі № 442/7347/13-а, 2-а/442/22/2014 скасувати.

Провадження у справі № 442/7347/13-а, 2-а/442/22/2014 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді Н.В. Ільчишин

ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 30.06.2015 року.