Справа № 826/15266/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління регіональної статистики на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління регіональної статистики до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій протиправними та скасування рішення -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Головне управління регіональної статистики, звернувся в суд з позовом в якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) просив:

- визнати неправомірною відмову Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розгляді скарги на рішення від 10.05.2011 № 26-Ц та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2014 № 451-05;

- визнати нечинними рішення від 10.01.2014 № 2-Ц та від 10.05.2011 № 26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

- заборонити Виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застосувати положення Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 № 5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;

- визнати неправомірним застосування Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 № 5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В даній справі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, провадження в справі в частині позовних вимог про визнання нечинним рішення від 10.05.2011 № 26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене рішення та прийняти нову постанову, якою скасувати рішення Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про результати розгляду скарги від 10.01.2014 року та від 04.02.2014 року, визнати неправомірним застосування відповідачем Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 № 5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, під час ухвалення рішення від 10.05.2011 № 26-Ц.

На розгляд справи в апеляційному порядку сторони, належним чином повідомлені не з'явилися. Колегія суддів, враховуючи, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для з'ясування всіх обставин, вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності сторін.

В зв'язку з неявкою сторін, на підставі ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами перевірки Головного міжрегіонального управління статистики у м.Києві 10 травня 2011 року Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийнято рішення № 26-ц про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Не погоджуючись з цим рішенням Головне міжрегіональне управління статистики у м. Києві 20.05.2011 подало до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності скаргу.

Рішенням Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.05.11 року у задоволенні скарги на Рішення 26-ц - відмовлено.

В подальшому, 10 січня 2014 року Київським міським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийнято рішення № 2 - ц про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до ч.1 ст.30 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», яким Головному міжрегіональному управлінню статистики у м. Києві фінансові санкції на суму зобов'язань, визначених Рішенням 26-Ц, у зв'язку з відсутністю їх своєчасної сплати.

21.01.2014 року № 18/1-15/16 Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві подано скаргу на Рішення 2-ц та Рішення 26-ц.

Рішенням відповідача від 04.02.2014 року № 451-05 зазначену вище скаргу в частині Рішення 26-ц залишено без розгляду на підставі п.7.2. « Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження» (затверджено наказом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29 від 22.12.2010). В іншій частині скарги відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав оскаржуване рішення правомірним.

Колегія суддів не може не погодитися з висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідальність за порушення встановленого порядку використання страхових коштів визначена статтею 30 зазначеного Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст.30 Закону страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 22 Закону страхувальники, інші отримувачі коштів Фонду зобов'язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього Закону.

У разі якщо страхувальники та інші отримувачі страхових коштів вважають, що орган Фонду неправильно визначив суми страхових коштів, використаних з порушенням встановленого порядку, та фінансових санкцій чи прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, або виходить за межі його компетенції, такі страхувальники та інші отримувачі страхових коштів протягом десяти календарних днів з дня отримання такого рішення мають право в письмовій формі звернутися до зазначеного органу Фонду із скаргою про перегляд цього рішення.

Орган Фонду зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів після отримання скарги страхувальника, іншого отримувача страхових коштів на їхню адресу поштою з повідомленням про вручення або надати під розписку. У разі якщо орган Фонду надсилає рішення про повну або часткову відмову у задоволенні скарги, страхувальники та інші отримувачі страхових коштів протягом десяти календарних днів з дня отримання відповіді мають право звернутися з повторною скаргою до органів Фонду вищого рівня або до суду.

Порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок визначено Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженою постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року № 29.

Відповідно до п. 4.2. Інструкції у разі несвоєчасного виконання страхувальником рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій щодо повернення коштів Фонду та сплати фінансових санкцій або виконання його не в повному обсязі на страхувальників накладається штраф та нараховується пеня відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Згідно п. 7.1. Інструкції страхувальник може оскаржити рішення органу Фонду.

Страхувальник у письмовій формі звертається до органу Фонду, який прийняв рішення, із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга повинна бути подана органу Фонду протягом 10 календарних днів з дня отримання страхувальником рішення органу Фонду, що оскаржується.

Керівник (заступник керівника) органу Фонду за результатами розгляду скарги приймає вмотивоване рішення та надсилає його страхувальнику протягом 20 календарних днів після отримання скарги. У разі якщо орган Фонду надсилає рішення про повну або часткову відмову у задоволенні скарги, страхувальник має право звернутися протягом 10 календарних днів з дня отримання рішення про результати розгляду скарги з повторною скаргою до органу Фонду вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для прийняття рішення по скарзі або до суду у встановленому законодавством порядку.

Скарга на рішення органу Фонду, визначені абзацами другим та третім цього пункту, подана з дотриманням порядку і строків, визначених цим пунктом, зупиняє строки сплати страхових коштів та фінансових санкцій до винесення рішення органом Фонду вищого рівня або до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою прийняття органом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності рішення № 2-ц від 10 січня 2014 року є невиконанням позивачем рішення № 26-Ц, яке визнано правомірним постановою Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2013 року .

Колегія суду звертає увагу, що відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із ч.3 ст.254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2013 року набрала законної сили 28.11.2013 року.

Разом з тим, позивачем не було виконано рішення № 26-Ц в строки визначені Законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення відповідача про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності № 2-Ц від 10.01.2014 року є правомірним, а отже не підлягає скасуванню.

Крім того, апеляційна скарга містить доводи, з яких вбачається, що апелянта незгоден з мотивацією рішення суду касаційної інстанції в справі № 2а-9981/11/2670 , разом з тим, зазначене є підставою у разі такої незгоди оскаржити це судове рішення, якщо таке право надано КАС.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірною відмови Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розгляді скарги на рішення від 10.05.2011 № 26-Ц та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2014 № 451-05, то відповідно до пункту 7.2 Інструкції, не розглядаються повторні скарги одним і тим самим органом Фонду від одного і того самого страхувальника з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті, про що страхувальник повідомляється письмово.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за наслідками розгляду скарги позивача від 20.05.2011 року № 17-15/80 на рішення № 26-Ц від 10.05.2011 року прийнято рішення по суті , яке направлено на адресу позивача 26.05.2011 року. З цих підстав рішенням відповідача від 04.02.2014 року № 451-05, скарга позивача від 21.01.2014 року № 18/1-15/16 в частині оскарження рішення № 26-ц залишена без розгляду.

Таким чином, Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правомірно залишено скаргу позивача від 21.01.2014 року № 18/1-15/16 в частині оскарження рішення № 26-ц без розгляду.

Щодо вимог про визнання неправомірним застосування та заборону Виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застосувати положення Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 № 5, то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що останні до задоволення не підлягають за їх безпідставності.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління регіональної статистики залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 03.07.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.