Справа № 826/1240/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2015 року № 826/1240/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Голови Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Міністра інформаційної політики Стеця Юрія Ярославовича, Секретаря Ради національної безпеки і оборони України Турчинова Олександра Валентиновича, Голови Комітету Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики Сюмар Вікторії Петрівни, Голови Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони Пашинського Сергія Володимировича, за участю третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер», про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1, в якому просив:

визнати неправомірними дії та бездіяльність Кабінету Міністрів України, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Міністра інформаційної політики, Ради національної безпеки і оборони України, Комітету Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики, Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони в частині невжиття ними заходів реагування стосовно порушень з боку ПрАТ «Телеканал «Інтер» чинного законодавства України, допущених під час трансляції телепрограми «Жди меня в Новый год»;

зобов'язати Кабінет Міністрів України, Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення, Міністра інформаційної політики України, Раду національної безпеки і оборони України, Комітет Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики, Комітет Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони в межах повноважень, визначених відповідно до чинного законодавства для цих державних органів та посадових осіб, вжити заходи, спрямовані на анулювання ліцензії на мовлення ПрАТ «Телеканал «Інтер» у судовому та позасудовому порядку;

зобов'язати Кабінет Міністрів України, Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення, Міністра інформаційної політики України, Раду національної безпеки і оборони України, комітет Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики, комітет Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони в межах повноважень, визначених відповідно до чинного законодавства для цих державних органів та посадових осіб, вжити заходи, спрямовані на внесення змін до відповідних нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини відповідно до визначених чинним законодавством України повноважень щодо заборони у законодавчому порядку телетрансляції телевізійних програм за участю виконавців (співаків) Російської Федерації, які своїми діями та висловлюваннями відкрито підтримують ворожнечу, агресивно та відверто загарбницьку по відношенню до України політику Російської Федерації та президента цієї країни Путіна В.В. (щодо анексування Криму), відкрито підтримують сепаратистські та терористичні угрупування так званих Донецької народної республіки та Луганської народної республіки, оголошенні персонами «нон-грата», яким заборонено в'їзд на територію України.

Позов мотивований тим, зокрема, що ПрАТ «Телеканал «Інтер» у ніч з 31.12.2014 на 01.01.2015 здійснило на телеканалі «Інтер» телевізійну трансляцію новорічної розважальної програми «Жди меня в Новый год» за участю виконавців (співаків) Російської Федерації - ОСОБА_8, якому заборонено в'їзд на територію України, ОСОБА_9 (творчий псевдонім ОСОБА_9), ОСОБА_10, які «своїми діями та висловлюваннями відкрито та неодноразово підтримували ворожнечу, агресивну та відверто загарбницьку у відношенні до України політику Російської Федерації та президента цієї країни Путіна В.В. (щодо анексування Криму)». На думку позивача, підставами для звернення до суду є те, що з боку посадових осіб та державних органів: Кабінету Міністрів України, Голови Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Міністра інформаційної політики, Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, голів комітетів Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики та з питань національної безпеки і оборони, «не вживаються оперативні та дієві заходи реагування на грубі порушення з боку ПрАТ «Телеканал «Інтер» законодавства України, що стосуються не лише питань телебачення, а питань цілісності, незалежності, національної гідності, безпеки України, її державної і культурної політики, порушення прав громадян України. За твердженням позивача, грубе порушення ПрАТ «Телеканал «Інтер» чинного законодавства України, через транслювання телеканалом новорічної програми «Жди меня в Новый год» за участю антиукраїнських виконавців, глибоко обурило позивача, зачепили його національну гідність, почуття патріотизму, завдали істотної моральної шкоди.

Представник Кабінету Міністрів України проти задоволення адміністративного позову заперечував, підтримав письмові заперечення, зазначивши про недоведеність позивачем позовних вимог, оскільки ним не наведено жодних посилань на норми законодавства, які порушив Уряд України в частині проведення державної політики у сфері телебачення і радіомовлення. Також представник вказав на відсутність в Кабінету Міністрів України повноважень, які б дозволяли позбавляти ліцензій телеорганізації та відсутність компетенції в адміністративного суду втручатись у компетенцію суб'єкта владних повноважень.

Відповідач - Міністр інформаційної політики України Стець Ю.Я. подав письмові заперечення, в яких зазначив про необґрунтованість вимог позивача до Міністра та Міністерства інформаційної політики України. Міністр вказує на норми законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Міністерство інформаційної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 2, якими, на думку Міністра, не передбачені повноваження Міністра інформаційної політики України щодо вжиття заходів реагування на порушення чинного законодавства України. Також у запереченнях зазначено, що анулювання ліцензії на мовлення ПрАТ «Телеканал «Інтер» відповідно до законів України «Про телебачення і радіомовлення» та «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» здійснюється виключно Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. Щодо зобов'язання Міністерства інформаційної політики України вчинити дії стосовно законодавчого врегулювання відносин з трансляції телепрограм певної категорії, то в запереченнях звернуто увагу на те, що згідно зі статтею 75 Конституції України єдиним органом уповноваженим приймати закони визначено Верховну Раду України. Крім того, суд на наділений компетенцією підміняти інший державний орган. Представник відповідача заперечення підтримав, просив у задоволенні позовних вимог щодо Міністра та Міністерства інформаційної політики України відмовити.

У судовому засіданні представник Секретаря Ради національної безпеки і оборони України проти задоволення позову заперечив, повідомивши суду, що Секретар Ради керуючись статтею 13 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» відреагував на зазначені в позові події шляхом звернення з відкритою заявою до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про розгляд питання відносно позбавлення телеканалу «Інтер» ліцензії. На підставі цієї заяви Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення проведено засідання, за наслідками якого винесено рішення про попередження ПрАТ «Телеканал «Інтер». Крім того, Радою національної безпеки і оборони України прийнято низку рішень щодо інформаційної безпеки України.

Представник Голови Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони подав до суду письмові заперечення, в яких зазначено про обґрунтованість вимоги позивача до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення, позаяк згідно з статтею 37 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» саме Національна рада здійснює анулювання ліцензії на мовлення. Представник відповідача пояснив, що Голова Комітету відповідно до статті 34 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» не наділений повноваженнями реагувати на порушення законодавства в сфері телебачення і радіомовлення. Щодо вимоги позивача зобов'язати Комітет Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони вжити заходи щодо внесення змін до нормативно-правових актів, то представник звернув увагу суду, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки суд не може втручатись в діяльність комітету.

У своїх поясненнях представник ПрАТ «Телеканал «Інтер» зауважив на необґрунтованості позовних вимог. На думку представника третьої особи, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення вчинялись заходи реагування щодо трансляції в ефірі телеканалом «Інтер» новорічної програми «Новорічний парад зірок 2015», зокрема, прийнято рішення від 15.01.2015 № 1 про оголошення ПрАТ «Телеканал «Інтер» попередження. Також представник зазначив про досягнення примирення між ПрАТ «Телеканал «Інтер» та Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення під час розгляду адміністративної справи про скасування зазначеного рішення. За умовами мирової угоди ПрАТ «Телеканал «Інтер» взяло на себе зобов'язання суворо дотримуватись ліцензійних умов, здійснювати дієві заходи щодо контролю змісту ефіру на предмет неможливості появи матеріалів, що розпалюють ворожнечу, принижують честь та гідність українського народу, закликають до агресивних дій стосовно громадян України. До матеріалів адміністративної справи долучено письмові пояснення третьої особи.

Відповідачі - Голова Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Голова Комітету Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики участь повноважних представників у судовому розгляді адміністративної справи не забезпечили, письмові пояснення не подали, не зважаючи на те, що про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки до суду не з'явилися представники Голови Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення та Голови Комітету Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики, колегія суддів ухвалила про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що підставою для звернення до суду слугували порушення на думку позивача його прав, інтересів у зв'язку з протиправними діями, бездіяльністю відповідачів щодо неналежного реагування в межах повноважень на трансляцію телеканалом «Інтер» передачі «Жди меня в Новый год» за участю виконавців (співаків) Російської Федерації, які своїми діями та висловлюваннями відкрито підтримують ворожнечу, агресивно та відверто загарбницьку по відношенню до України політику Російської Федерації та президента цієї країни Путіна В.В. (щодо анексування Криму), відкрито підтримують сепаратистські та терористичні угрупування так званих Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

Вказані обставини сторонами не заперечувались, з огляду на що, а також враховуючи численні публікації в засобах масової інформації щодо окреслених обставин, відповідно до вимог статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнає такі обставини загальновідомими, відповідно, такі обставини доказуванню не підлягають.

Спірні відносини виникли у сфері телевізійного мовлення на території України, які врегульовані, зокрема, Законом України «Про телебачення і радіомовлення».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дія цього Закону поширюється на відносини між суб'єктами діяльності в галузі телебачення і радіомовлення незалежно від їхньої форми власності, мети створення, виду статутної діяльності, а також від способу розповсюдження телерадіопрограм та передач, розрахованих на масове приймання споживачами.

Частинами 1 та 2 статті 37 зазначеного Закону передбачено, що анулювання ліцензії на мовлення здійснюється Національною радою у випадках, передбачених цим Законом. Національна рада анулює ліцензію на мовлення на підставі: а) клопотання ліцензіата про анулювання ліцензії; б) рішення про скасування державної реєстрації ліцензіата; в) несплати ліцензіатом ліцензійного збору у строки, встановлені відповідно до вимог цього Закону; г) відсутності передбаченого ліцензією мовлення протягом року від дня видачі ліцензії; ґ) рішення суду про втрату чинності ліцензії на мовлення.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада може звертатися до суду про анулювання ліцензії на мовлення на підставі: а) факту передачі ліцензії іншій юридичній або фізичній особі-неліцензіату з метою проведення нею інформаційної діяльності; б) факту несвоєчасного подання заяви про переоформлення ліцензії у зв'язку з організаційними змінами статусу та умов діяльності ліцензіата; в) факту невиконання розпоряджень про усунення порушень законодавства та ліцензійних вимог; г) факту відмови ліцензіата у проведенні працівниками Національної ради перевірки його діяльності відповідно до вимог законодавства України; ґ) факту невідповідності ліцензіата визначеним статтею 12 цього Закону вимогам щодо заснування телерадіоорганізацій, обмеження частки власності іноземних фізичних та юридичних осіб в акціонерному або статутному капіталі телерадіоорганізації, а також до установчих і статутних документів телерадіоорганізації.

За змістом ст. 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону або ліцензійних умов. Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження; стягнення штрафу; подання до суду справи про анулювання ліцензії на мовлення. Рішення про оголошення попередження приймається у разі першого порушення законодавства чи умов ліцензії телерадіоорганізацією або першого порушення законодавства провайдером програмної послуги. Рішення про стягнення штрафу приймається: якщо після винесення попередження відповідні порушення не були усунені; якщо телерадіоорганізація за час після видачі (продовження) ліцензії вже отримала не менше трьох попереджень; якщо провайдер програмної послуги за час після сплати ним попереднього штрафу вже отримав не менше трьох попереджень. Якщо порушення не були усунені після попередження та стягнення штрафу, Національна рада подає до суду справу про анулювання ліцензії на мовлення телерадіоорганізації або справу про скасування державної реєстрації провайдера програмної послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Статтею 21 цього Закону передбачено, що Національна рада застосовує санкції до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення відповідно до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Як встановлено колегією суддів, що не заперечувалось сторонами, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення від 15.01.2015 № 1 «Про результати моніторингу загальнонаціональних телеканалів за 31.12.2014 - 07.01.2015», пунктом 3 якого оголошено попередження ПрАТ «Телеканал «Інтер» (ліцензія НР № 00290-м, НР-00291-м, НР № 00294-м), м. Київ, з огляду на що колегія суддів вважає, що Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення в межах повноважень передбачених законами України «Про телебачення і радіомовлення» та «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» щодо застосування санкцій до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення, в тому числі подання до суду справи про анулювання ліцензії мовлення та з урахуванням процедури та послідовності накладення санкцій, визначеної статтею 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», застосовано до ПрАТ «Телеканал «Інтер» вказану санкцію.

Колегією суддів також враховується, що відповідно до даних Державного реєстру телерадіоорганізацій України телеканал «Інтер» має ліцензію на право ефірного мовлення 24 години на добу на 389 каналах у 25 областях України та містах Києві і Севастополі серії НР № 00291-м терміном дії з 23.10.2001 по 01.07.2015; ліцензії на супутникове мовлення 24 години на добу: серії НР № 00443-м терміном дії з 18.06.2003 по 18.06.2010 до 18.06.2020, серії НР № 00294-м терміном дії з 14.10.2011 по 14.10.2021; ліцензію на цифрове мовлення 24 години на добу серії НР № 00290-м терміном дії з 23.08.2011 по 23.08.2018. В той же час, вказані ліцензії є чинними та видані у передбачений законодавством спосіб та з дотриманням встановлених законодавством вимог та процедур.

З огляду на викладене, а також зважаючи на виключні повноваження Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення застосовувати санкції до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо невжиття відповідачами заходів реагування стосовно порушень з боку ПрАТ «Телеканал «Інтер» чинного законодавства України, допущених під час трансляції телепрограми «Жди меня в Новый год».

Відмовляючи в зазначених позовних вимогах в частині щодо Секретаря Ради національної безпеки і оборони України колегією суддів також взято до уваги відкрите звернення Секретаря від 01.01.2015 «Нацрада з питань телебачення і радіомовлення має негайно розглянути питання щодо позбавлення ліцензії телеканалу «Інтер» (http://www.rnbo.gov.ua/news/1947.html), яке слугувало однією з підстав для прийняття Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення рішення від 15.01.2015 № 1.

Більш того, до матеріалів справи долучено ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2015 в адміністративній справі № 826/1758/15 за позовом ПрАТ «Телеканал «Інтер» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення від 15.01.2015 № 1 «Про результати моніторингу загальнонаціональних телеканалів за 31.12.2014-07.01.2015», якою закрито провадження у справі та затверджено мирову угоду. При цьому, колегія суддів зауважує, що вказана ухвала набрала законної сили і станом на момент розгляду справи до суду не надходило клопотання про невиконання однією із сторін умов примирення.

Згідно з умовами мирової угоди, затвердженої судом в адміністративній справі № 826/1758/15, ПрАТ «Телеканал «Інтер» взяло на себе зобов'язання і надалі суворо дотримуватись ліцензійних умов, чинного законодавства України, здійснювати дієві заходи щодо контролю за редакційною політикою, змістом ефіру на предмет неможливості появи матеріалів, що розпалюють ворожнечу, принижують честь та гідність українського народу, закликають до агресивних дій щодо громадян України. В свою чергу, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення взяла на себе зобов'язання на найближчому засіданні, але не пізніше 09.04.2015, прийняти рішення щодо скасування санкції «попередження» оголошеної пунктом 3 Рішення Національної ради № 1 від 15.01.2015 «Про результати моніторингу загальнонаціональних телеканалів за 31.12.2014-07.01.2015» та не скасувати це рішення в майбутньому, за умови виконання пункту 3.3. розділу 3 цієї Мирової угоди.

Водночас, рішенням від 09.04.2015 № 499, копія якого наявна в матеріалах справи, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення скасувала санкцію «оголошення попередження» ПрАТ «Телеканал «Інтер», м. Київ, застосовану рішенням Національної ради від 15.01.2015 № 1.

За висновком колегії суддів, умови мирової угоди та скасування Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення санкції «оголошення попередження» ПрАТ «Телеканал «Інтер» дають додаткові підстави для висновку про відсутність правових підстав для подання Національною радою позову до суду про анулювання ліцензії на мовлення відповідно до статті 72 «Про телебачення і радіомовлення», якою, як вже зазначалось колегією суддів, визначено послідовність застосування санкцій.

Слід звернути увагу і на ту обставину, що відповідно до ч. 4 ст. 113 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невиконання умов примирення однією із сторін суд за клопотанням іншої сторони поновлює провадження у справі. Тобто, в разі невиконання ПрАТ «Телеканал «Інтер» умов мирової угоди Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення може звернутись до суду з заявою про поновлення провадження у справі та згідно з умовами мирової угоди скасувати рішення про скасування санкцій.

Крім того, колегією суддів вже зазначалось про виключну компетенцію Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення приймати рішення про застосування санкцій до порушників законодавства про телебачення і радіомовлення відповідно до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів в межах повноважень вжити заходи, спрямовані на анулювання ліцензії на мовлення ПрАТ «Телеканал «Інтер».

Щодо вимог позивача зобов'язати відповідачів у межах повноважень вжити заходи, спрямовані на внесення змін до відповідних нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини відповідно до визначених чинним законодавством України повноважень щодо заборони у законодавчому порядку телетрансляції телевізійних програм за участю виконавців (співаків) Російської Федерації, які своїми діями та висловлюваннями відкрито підтримують ворожнечу, агресивно та відверто загарбницьку по відношенню до України політику Російської Федерації та президента цієї країни Путіна В.В. (щодо анексування Криму), відкрито підтримують сепаратистські та терористичні угрупування так званих Донецької народної республіки та Луганської народної республіки, оголошенні персонами «нон-грата», яким заборонено в'їзд на територію України, то колегія суддів погоджується з доводами представників відповідачів про відсутність у суду компетенції втручатись у дискреційні повноваження суб'єктів владних повноважень стосовно визначення способу врегулювання зазначеного питання.

Крім того, пунктом 1 ч. 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту інформаційного телерадіопростору України» від 05.02.2015 № 159-VIII внесено зміни до статті 6 (Неприпустимість зловживання свободою діяльності телерадіоорганізацій) Закону України «Про телебачення і радіомовлення», частину другу (Не допускається використання телерадіоорганізацій для) доповнено двома новими абзацами: «трансляції телепередач, виготовлених після 1 серпня 1991 року, що містять популяризацію або пропаганду органів держави-агресора та їхніх окремих дій, що виправдовують чи визнають правомірною окупацію території України. Для цілей застосування цієї норми використовуються визначення та критерії, встановлені Законом України «Про кінематографію»; трансляції аудіовізуальних творів (фільмів, телепередач, крім інформаційних та інформаційно-аналітичних телепередач), одним із учасників яких є особа, внесена до Переліку осіб, які створюють загрозу національній безпеці, оприлюдненого на веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. При цьому учасником аудіовізуального твору вважається фізична особа, яка брала участь у його створенні під власним ім'ям (псевдонімом) або як виконавець будь-якої ролі, виконавець музичного твору, що використовується в аудіовізуальному творі, автор сценарію та/або текстів чи діалогів, режисер-постановник, продюсер».

Згідно з пунктом 2 ч. 2 розділу І вказаного Закону частину п'яту статті 28 (Програмна концепція мовлення телерадіоорганізації) після слів «Ліцензіат не має права розповсюджувати» доповнено словами «програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону, а також».

Відповідно до ч. 1 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту інформаційного телерадіопростору України» цей Закон набирає чинності через два місяці з дня його опублікування.

04.04.2015 вказаний Закон опублікований у газеті Голос України № 61.

В пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту інформаційного телерадіопростору України» зазначено, що метою законопроекту є запровадження правового механізму захисту національної безпеки України в інформаційній сфері шляхом обмеження в Україні будь-яких форм пропаганди, що використовуються державою-окупантом.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація визнана державою-окупантом.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що станом на час розгляду справи на законодавчому рівні врегульовано правовідносини щодо заборони трансляції телепередач, одним із учасників яких є особи, які створюють загрозу національній безпеці України.

Таким чином, станом на час розгляду судом адміністративної справи права та інтереси позивача щодо врегулювання на законодавчому рівні заборони телевізійних трансляцій осіб, які становлять загрозу національній безпеці України забезпечені шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту інформаційного телерадіопростору України», яким передбачена така заборона та визначені відповідні критерії.

Отже, колегією суддів встановлено, що компетентним органом - Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення за наслідками показу телеканалом «Інтер» передачі в ніч з 31.12.2014 на 01.01.2015 за участю російських виконавців, які відкрито схвалюють анексію Автономної Республіки Крим, дії терористів на сході України, закликають до агресивних дій щодо громадян України, застосовано до ПрАТ «Телеканал «Інтер» санкцію за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення відповідно до вимог статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», водночас на законодавчому рівні врегульовано питання щодо заборони трансляції передач за участю таких осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідачі довели суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко