Справа № 826/11407/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2015 року 10:03 № 826/11407/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Паньківу В.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства Теувес Холдінг

"Тегра Україна ЛТД"

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління

ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача: Фоменко М.С.

від відповідача: Шкодич Ю.В.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства Теувес Холдінг "Тегра Україна ЛТД", звернувся до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі-Відповідач) про визнання протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві форми «Ш» від 04 червня 2015 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 120 934,85 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачем не було допущено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1, ст.57 ПК України, а сума недоплати у розмірі 1 209 348,50 гривень виникла з вини відповідача, внаслідок невірного відображення податковою інспекцією у висновках переданих до органів державного казначейства суми належної позивачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, в обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що податковим органом було встановлено порушення ДП ЗАТ ТЕУВЕС ХОЛДІНГ (THEEUWES HOLDING B.V.) «ТЕГРА Україна ЛТД» граничного строку сплати грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 1 209 348,50 грн. на 22 календарних дні, у зв'язку з чим було застосовано штрафну (фінансову) санкцію (1 209 348,50 * 10% = 120 934,85).

В судовому засіданні представник Відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міндоходів у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства Теувес Холдінг "Тегра Україна ЛТД".

За результатом перевірки складено Акт перевірки від 11.02.2015 року №305/2655-15-04 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено, що позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1, ст.57 ПК України у розмірі 1 228 985,50 гривень, за що передбачена відповідальність у вигляді застосування штрафу у розмірі 10% від погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання.

На підставі Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 лютого 2015 року № про застосування до ДП «Тегра Україна ЛТД» штрафу у розмірі 10% від погашеної суми податкового боргу у розмірі 122 898,55 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Позивачем подано скаргу до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві), за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 15 квітня 2015 року № 6414/10/26-15-10-06, яким податкове повідомлення - рішення ДПІ у Печерському районі форми «Ш» від 12 лютого 2015 року № скасовано в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1 963,70 гривень, в іншій частині - залишено без змін, а первинну скаргу ДП «Тегра Україна ЛТД» від 27 лютого 2015 року за № 58/02 - частково задоволено.

Також, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Позивачем подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 03 червня 2015 №11529/6/99-99-10-01-02-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12 лютого 2015 року № з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві від 15 квітня 2015 №6414/10/26-15-10-06, прийнятого за розглядом первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

Податковим органом 04 червня 2015 року винесено податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 120 934,85 гривень, яке винесено на зменшену суму штрафу з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві від 15 квітня 2015 року № 6414/10/26-15-10-06 про результати розгляду первинної скарги.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

На підставі даних КОР погашення грошових зобов'язань ДП «ТЕГРА Україна ЛТД» здійснювалось наступним чином: згідно податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року (реєстраційний № від 18.09.2013року) нараховано 30.09.2013 року суму 2 002 325,00 грн., яку погашено 30.09.2013 року у сумі 342 976,55 грн. за рахунок переплати та 22.10.2013 року у сумі 1 209 348,45 грн. платіжним дорученням від 22.10.2013 року № 2231; згідно податкового повідомлення-рішення від 02.08.2013 року № нараховано 10.10.2013 року суму 19 637,00 грн., яку погашено 22.10.2013 року у сумі 19 637,00 грн. платіжним дорученням від 22.10.2013 року № 2231.

Згідно ІС «Податковий блок» ДП «ТЕГРА Україна ЛТД» подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2013 року (реєстраційний № від 18.09.2013 року), в якій у р.25.1 «сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» задекларовано суму 2 002 325,00 гривень.

Податковим органом було надано до Управління казначейської служби у Печерському районі м. Києва висновки від 23.09.2013 року № 5522-20 та № 5523-20 про відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 7 970 267,81 гривень.

Станом на 30.09.2013 року в КОР ДП «ТЕГРА Україна ЛТД» обліковувалась переплата на загальну суму 8 743 607,31 гривень.

З державного бюджету 14.10.2013 року підприємству перераховано бюджетне відшкодування у сумі 7 970 267,81 грн.

Податковим органом сформовано податкову вимогу від 21.10.2013 року № 11062-15 про погашення ДП «ТЕГРА Україна ЛТД» податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 1 238 804,50 грн., яка сплачена підприємством платіжним дорученням від 22.10.2013 року № 2231 без оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.08.2013 року № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 19637,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9818,00 грн. ДП «Тегра Україна ЛТД» було оскаржено до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.08.2014року по справі №826/8526/14 відмовлено у задоволенні позову, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року апеляційну скаргу ДП «Тегра Україна ЛТД» задоволено, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.08.2014 року - скасовано.

У відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 87.1, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до п.1 розділу II Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994 (далі Порядок № 765) з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з п.7 розділу II Порядку № 765 проведення операцій в інтегрованій картці платника здійснюється в хронологічному порядку.

Відповідно до п.4 розділу III Порядку № 755 нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таки нарахувань.

У п. 3 розділу V Порядку № 765 визначено, що погашенням податкового боргу є зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідними документами.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до ч.1 ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального закону та вимог заявленого позову, Суд вважає, що предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність (або відсутність) підстав, з якими закон пов'язує можливість списання відповідачем суми податкового боргу позивача, зокрема, встановлення факту наявності у платника податку податкового боргу, який виник станом на 14 жовтня 2013 року та є несплаченим станом на 22 жовтня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволення щодо визнання протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві форми «Ш» від 04 червня 2015 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 120 934,85 гривень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук