Справа № 815/2735/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2735/15
У Х В А Л А

25 червня 2015 року м. Одеса

10 год. 35 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

судді - Вовченко О.А.

судді - Стефанова С.О.

при секретарі судового засідання - Парій І.І.

за участю сторін:

позивач - не з'явився

представник відповідача - Кононєнко Н.О. (за довіреністю)

перекладач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 03.04.2015 року № 283-15, яким ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання ОСОБА_3 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 03.04.2015 року № 283-15, яким ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання ОСОБА_3 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В судове засідання прибув представник відповідача та перекладач.

Позивач або його представник у судове засідання. призначене на 25.06.2015 року о 10 год. 00 хв., не прибули повторно. Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав (аркуш справи 22).

З урахуванням зазначеного, в судовому засіданні було поставлено на обговорення питання щодо доцільності залиши без розгляду адміністративний позов ОСОБА_3 з підстав, передбачених ч. 3 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача проти залишення позовної заяви без розгляду не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи в частині розгляду питання щодо залишення без розгляду даного адміністративного позову, судом встановлено наступне.

Ухвалою суду від 15.05.2015 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.06.2015 року о 09 год. 00 хв.

Вказану ухвалу суду, відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, було надіслано за вказаною в адміністративному позові адресою позивача: 65009, АДРЕСА_1, проте поштове відправлення із повісткою суду про виклик ОСОБА_3 у судове засідання, призначене на 03.06.2015 року о 09 год. 00 хв. було повернуто на адресу відправника ВПЗ із довідкою ф. 20 із зазначенням причини поверхня (досилання) «За місцем обслуговування» (аркуші справи 12-18).

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до зазначеного, суд вважає, що за вищевказаних обставин, позивач є належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи.

Про причини неприбуття суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не подав.

У зв'язку із неприбуття у судове засідання без поважних причин позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи, від якого не надійшло заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності, в судовому засіданні, яке відбулось 03.06.2015 року о 10 год. 00 хв. відповідно до ч. 1 ст. 41 кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття позивача у судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин та не повідомлення ним про причини неприбуття від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності визнано судом неповажним та за клопотанням представника відповідача, після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено ухвалу про зупинення провадження у справі до 25.06.2015 року.

Судове засідання призначено на 25.06.2015 року о 10 год. 00 хв.

Проте, у судове засідання, яке відбулось 25.06.2015 року о 10 год. 23 хв., позивач або його представник не прибули потворно.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідно до приписів ч. 3 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Згідно приписів ч. 3 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

Про причини неприбуття позивач суд не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, причини поважності неприбуття у судове засідання суду не повідомив.

Вказані обставини дають підстави для прийняття рішення про залишення позову без розгляду, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначеного, в судовому засіданні, 25.06.2015 року головуючим у справі було поставлено на обговорення питання щодо залишення позову ОСОБА_3 без розгляду у зв'язку із неприбуттям повторно у судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача вважала можливим залишити даний адміністративний позов з вказаних вище підстав без розгляду.

На підставі викладеного, враховуючи думку представника відповідача, судова колегія вважає, що адміністративний позов ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Сторони належать до складу осіб, які беруть участь у справі, а тому володіють загальними правами, які передбачені ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім наявних прав особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов'язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. Процесуальні права і обов'язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов'язки другої особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до положень, передбачених ч. 1, 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки та зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

Так, особи, які беруть участь у справі, можуть звернутися до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на обставини, що їм перешкоджають взяти участь у судовому засіданні, як то, відрядження, несвоєчасне вручення повістки, захворювання, що перешкоджає з'явитись до суду, тощо. Тобто, ці підстави, як правило визнаються судом поважними причинами неявки, якщо вони підтверджені відповідними доказами. Якщо ж відповідних доказів не надано, суд може відмовити в задоволенні клопотання з мотивів його недоведеності. При цьому, остаточно поважність причин неприбуття, що перешкоджають взяти участь особи у судовому засіданні оцінюватиме суд у кожному конкретному випадку, з метою визначення правових наслідків такого неприбуття.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до положень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки та зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути до судового засідання або надіслати свого представника. Тож поважність причин неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, а відтак, про вирішення цього питання суд постановляє вмотивовану ухвалу .

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, нез'явлення учасників судового процесу у судові засідання без поважних причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій. Вказані підстави спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу та порушення права інших учасників судового процесу.

Згідно приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, слід зазначити, що у своєму рішенні від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку проваджень повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з урахуванням наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади та того, яку важливість для заявників мало питання, що розглядалося.

Крім того, відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач, який відповідно до ст. 50 цього Кодексу є стороною в адміністративному процесі - зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Права та обов'язки осіб, які беруть участь у адміністративному процесі, в тому числі права та обов'язки позивача закріплено ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких належать, крім іншого: добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позивач у даному провадженні зловживає своїми правами, що призводить до порушення прав відповідача на своєчасний розгляд справи, а також свідчить про прояв неповаги до суду та вказане не може бути спростовано тим, що позивач не є громадянином України, оскільки звертаючись до суду за захистом прав сторони є рівними у своїх правах та обов'язках.

За таких обставин, неприбуття позивача (представника позивача) у судове засідання повторно, перешкоджає здійсненню адміністративного судочинства, зумовлює збільшення процесуальних строків розгляду адміністративної справи та свідчить про зловживання процесуальними правами, наданими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що позов підлягає залишенню без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

А відтак, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин, які свідчать про зловживання позивачем правом на судовий захист, а саме неприбуття двічі без поважних причин та не повідомлення суду про наявність будь-яких причин, які зумовили неприбуття позивача у судові засідання, призначені на 03.03.2015 о 09 год. 00 хв. та 25.06.2015 ркоу о 10 год. 00 хв. та підтверджуються матеріалами справи, позовну заяву ОСОБА_3 слід залишити без розгляду.

На підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 03.04.2015 року № 283-15, яким ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання ОСОБА_3 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ч. 3, ч. 6 ст. 128, п. 4 ч. 1 ст. 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 03.04.2015 року № 283-15, яким ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання ОСОБА_3 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду, він має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 червня 2015 року.

Головуючий суддя Я.В. Балан

Суддя О.А. Вовченко

Суддя С.О. Стефанов