Справа № 185/1894/15-а(2-а/185/49/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокусправа № 185/1894/15-а(2-а/185/49/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року у справі №185/1894/15-а(2-а/185/49/15) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 лютого 2015 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) та управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (далі - відповідач-2), в якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31 січня 2013 року №21 щодо підтвердження її періоду роботи з 01.02.1989 року по 09.12.1993 року на посаді ливарника пластмас для зарахування до пільгового стажу за списком № 2;

- визнати протиправною та скасувати відмову управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням віку в порядку передбаченому п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» оформлене листом від 09.10.2014 року №11540/05/17;

- визнати за позивачем право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням віку в порядку передбаченому п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням віку з 29 вересня 2014 року.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивач має 5 повних років стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, а отже у відповідності до положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням віку на 2 роки, а саме з 53 років, віку якого вже досягла. Проте відповідачами було відмовлено позивачу у підтвердженні періодів роботи з шкідливими і важкими умовами праці та призначенні пенсії.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31 січня 2013 року №21 щодо підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 01.02.1989 року по 09.12.1993 року на посаді ливарника пластмас для зарахування до пільгового стажу за списком № 2. Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області у призначенні ОСОБА_1, пенсії на пільгових умовах з 29 вересня 2014 року - протиправною. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1, пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29 вересня 2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач-2 подав апеляційну скаргу, до якої приєднався відповідач-1, та в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що період роботи позивача у виробничому об'єднанні "Верстатозавод" з 01.02.1989 року по 09.12.1993 року на посаді ливарника пластмас неможливо підтвердити, як пільговий стаж роботи, оскільки недостатньо документів. Період роботи позивача з 01.10.2003 року по 20.09.2005 року у УР ТОВ ІІ «Придніпровський кулеливарний завод» неможливо зарахувати як пільговий, оскільки для підтвердження цього періоду роботи як пільгового позивачем було надано відповідачу-2 довідки, уточнюючі пільговий характер роботи з посиланням на наказ про проведення атестації робочих місць від 01.06.2003 року №54, проте наказ про атестацію на який посилається підприємство при наданні довідки не співпадає з наказом, який додається до довідки (наказ від 01.01.2004 року №29). При цьому, вказує на те, що наказ від 01.01.2004 року №29 «Про підтвердження списків, робіт, професій та посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» не узгоджено з Державною експертизою умов праці. Крім того в доводах апеляційної скарги відповідач-1 посилається на те, що показаннями свідків можливо підтвердити трудовий стаж, а не пільговий.

Згідно з запереченнями на апеляційні скарги позивач просив у задоволенні апеляційних скарг відмовити рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників відповідачів, позивача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, з 01.02.1989 року по 09.12.1993 року працювала у виробничому об'єднанні «Верстатозавод», в подальшому реорганізованому у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградський Верстатозавод», за професією - ливарник пластмас.

З 01.10.2003 року по 31.03.2004 року ОСОБА_1 працювала в Україно-Російському товаристві з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «Придніпровському кулеливарному заводі» на посаді контролера в ливарному цеху на плавильній ділянці.

З 01.04.2004 року по 20.09.2005 року ОСОБА_1 працювала в УР ТОВ ІІ «Придніпровський кулеливарний завод» на посаді начальника обрубної та пакувальної дільниці (а.с. 10-14).

29.09.2014 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському району Дніпропетровської області з заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському району Дніпропетровської області від 09.10.2014 року позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком у відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 25-26).

Законність відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, названою нормою матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Так, Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 року за №1231/13105 (далі Постанова №18-1) передбачено, що у випадку ліквідації підприємства без визначення правонаступників, рішення про призначення пенсії на пільгових умовах приймає комісія відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

При цьому до розгляду комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, згідно п. 11 Постанови №18-1 подаються: довідка з Єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства, організації без визначення правонаступника, трудова книжка та документи, видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності довідки про їх відсутність).

Отже, порядок подання документів до розгляду комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років визначений Постановою №18-1 застосовується за умови ліквідації підприємства без визначення правонаступників.

З матеріалів справи вбачається, що виробниче обєднання «Верстатозавод» перейменовано в відкрите акціонерне товариство «Павлоградський верстатозавод». Згідно з довідкою Єдиного державного реєстру відкрите акціонерне товариство «Павлоградський верстатозавод» ліквідовано у звязку з визнанням його банкрутом.

Тобто, підтвердження пільгового стажу роботи позивача на виробничому обєднанні «Верстатозавод» належить до компетенції комісії.

Як вбачається з зі змісту рішення від 31 січня 2013 року № 21 позивачу було відмовлено у підтвердженні пільгового стажу роботи на виробничому обєднанні «Верстатозавод» з 01.02.1989 року по 09.12.1993 року, оскільки недостатньо документів, а саме документи по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 на зберігання до архівного відділу не надходили.

Однак, враховуючи те, що в довідці №779 від 10.09.2012 року виданої архівним відділом Павлоградської міської ради зазначено про те, що повна зайнятість позивача для призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується наказами з особового складу, особовою карткою (ф. Т-2), особовим рахунком за 1989-1993 роки та професія «литейщики пластмасс» відносяться до списку №2 і атестована згідно з наказом виробничого обєднання «Верстатозавод» №31 від 06.02.1995 року (а.с.21), саме по собі не передання на зберігання до архівного відділу документів по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 не можу бути підставою для відмови позивачу у підтвердженні пільгового стажу роботи, оскільки суперечить правам особи на соціальний захист передбачений Конституцією України.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення комісії від 31 січня 2013 року № 21.

Щодо підтвердження пільгового стражу роботи позивача з 01.10.2003 року по 20.09.2005 року у УР ТОВ ІІ «Придніпровський кулеливарний завод», суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З матеріалів справи вбачається, що УР ТОВ ІІ «Придніпровський кулеливарний завод» було видано позивачу довідку №07/2 від 27.07.2006 року про підтвердження пільгового стажу роботи. Підставою для видачі довідки став, зокрема, наказ про проведення атестації робочих місць №54 від 01.06.2003 року (а.с.23).

Відповідно до частини 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Враховуючи те, що підприємство несе матеріальну відповідальність за подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, а також те, що УР ТОВ ІІ «Придніпровський кулеливарний завод» довідка №07/2 від 27.07.2006 року не відкликалася та нечинною не визначалася, підстав для неврахування її для підтвердження пільгового стажу роботи позивача немає.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що частиною 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Між тим, відповідачем-2, як субєктом владних повноважень не скористався наданим йому правом на перевірку обгрунтованості видачі довідки №07/2 від 27.07.2006 року, та в свою чергу не виконав свого обовязку щодо доказування правомірності свого рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що не узгодження наказу від 01.06.2003 року №54 «Про підтвердження списків, робіт, професій та посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» з Державною експертизою умов праці (а.с.22), не можу бути підставою для відмови позивачу у підтвердженні пільгового стажу роботи, оскільки неналежне оформлення атестації робочих місць не можуть позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відповідальність щодо проведення та документування атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, установ, організацій.

Таким чином, відповідач-2 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг немає.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 у справі №185/1894/15-а(2-а/185/49/15) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 26 червня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко