Справа № 127/25406/13-а
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2013-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/845/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2013 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Гаврилюк А.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина ОСОБА_3 з України, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2013 року Управління ДМС України у Вінницькій області звернулося в суд з вищевказаним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, в країну походження.

Підставою для звернення до суду з позовом стало те, що в ході перевірки правомірності перебування на території України Управлінням ДМС України у Вінницькій області встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2 перебуває на території України з порушенням встановлених правил. Він прибув до України 16.10.2009 року через КПП "Бориспіль". Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ від 15.02.2012 року № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну можуть тимчасово перебувати на її території не більше 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

З часу прибуття до України в 2009 році відповідач з приводу продовження терміну перебування в Україні до підрозділів ДМС не звертався, чим порушив строки перебування іноземців на території України.

22.02.2011 року начальником Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 затверджено рішення про видворення за межі України відповідача, згідно якого зобов'язано останнього покинути територію України не пізніше 28.02.2011 року. Оскільки вказане рішення відповідачем не виконане і він до цього часу перебуває на території України без законних підстав, законних джерал для існування в Україні у нього немає, як не має власного житла та дозволу на працевлаштування, позивач вважає, що відповідач буде ухилятись від виїзду з України, а тому просить видворити його з України в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив суду, що українську мову він розуміє та послуг перекладача не потребує. Дійсно, термін його перебування на території України закінчився ще в 2010 році. З приводу продовження терміну перебування в Україні він до відповідних органів не звертався.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З відмітки "В'їзд", проставленої у паспорті громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Чабукі серії 07АF37846 судом встановлено, що останній прибув до України 16.10.2009 року (а.с. 5).

Рішенням СГІРФО Замостянського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області від 22.02.2011 року громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 видворено за межі України у добровільному порядку, зобов'язано покинути територію України у термін до 28.02.2011 року (а.с. 7).

З відмітки у паспорті громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 вбачається, що йому заборонено в'їзд в Україну протягом 6 місяців з дня прийняття рішення про його видворення (а.с.6).

З письмових пояснень відповідача від 12.10.2013 року, які підтверджено ним в судовому засіданні, вбачається, що він знав про правила перебування в Україні іноземних громадян, також йому відомо про те, що за порушення даних правил 22.02.2011 року прийнято рішення про його видворення за межі України в добровільному порядку в строк до 28.02.2011 року. Вказане рішення ним не оскаржувалося, в добровільному порядку територія України ним залишена не була. На даний час він перебуває в цивільному шлюбі з громадянкою України, спільних дітей вони не мають, офіційно шлюб між ними не зареєстровано, жоден із його родичів громадянином України не є. (а.с. 10).

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для тимчасового проживання ОСОБА_2 на території України, передбачені частинами 4-12 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відсутні.

Відповідно до п. 6 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обгрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджуючих документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

Вказаних обставин для перебування відповідача в Україні немає. Для продовження терміну перебування він також не звертався до відповідних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби Безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Зважачи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне примусово видворити громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 з України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30 Закону України " Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 158-163, 183-5 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина ОСОБА_3 з України - задовольнити.

Примусово видворити з України в країну походження громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: