Справа № 813/4252/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року справа № 813/4252/14

10 год. 26 хв. зал судових засідань № 6

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_2 13.06.2014р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 митниці, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо недопущення його до роботи, до виконання посадових обовязків за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів про його звільнення; зобовязати ОСОБА_1 митницю допустити його до роботи та до виконання посадових обовязків; стягнути на його користь середній заробіток за час виконання судового рішення; стягнути моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою судді від 19.06.2014р. позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014р. ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 19.06.2014р. скасовано, а справу направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 09.10.2014р. провадження у справі відкрито.

Ухвалою від 18.11.2014р. за клопотанням позивача до справи залучено відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Львівській області в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою від 25.12.2014р. провадження у справі зупинялось у звязку з наданням сторонам часу для примирення. Ухвалою від 28.01.2015р. провадження у справі поновлене.

Позивачем 26.02.2015р. подано заяву, якою уточнено позовні вимоги, а саме позивач просить: визнати протиправними дії відповідача щодо недопущення його до роботи, до виконання посадових обовязків та не поновлення його на роботі за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів про припинення перебування на державній службі в митних органах та про оголошення наказу Державної митної служби України (надалі ДМС України) про припинення перебування на державній службі в митних органах; поновити його на роботі у ОСОБА_1 митниці ДФС з 29.04.2009р.; стягнути на його користь моральну шкоду 15 000 грн.; встановити строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою від 26.02.2015р. провадження у справі зупинялось до встановлення правонаступника ОСОБА_1 митниці Міндоходів. Ухвалою від 12.05.2015р. провадження у справі поновлено та визнано ОСОБА_1 митницю ДФС правонаступником ОСОБА_1 митниці Міндоходів в межах цього спору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовими рішеннями визнано протиправними та скасовано накази ДМС України та ОСОБА_1 митниці Міндоходів, якими припинено перебування позивача на державній службі в митних органах. В подальшому, ДМС України та ОСОБА_1 митницею Міндоходів на підставі судових рішень скасовано накази про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах. Проте, всупереч цьому, позивача не поновили на посаді та не допустили до виконання посадових обовязків. У звязку з цим, позивач неодноразово звертався до ДМС України та ОСОБА_1 митниці Мін доходів про поновлення його на роботі. У відповідях ДМС України та ОСОБА_1 митниця Міндоходів неодноразово зазначали, що ними вирішується питання про поновлення позивача на посаді у ОСОБА_1 митниці Міндоходів. Проте, впродовж тривалого періоду часу питання щодо поновлення позивача на посаді, так і залишилось невирішеним, і лише 13.05.2014р. листом відповідач повідомив про неможливість поновлення позивача на посаді. На цих підставах позивач просив позов задовольнити повністю.

Відповідач - ОСОБА_1 митниця ДФС подала до суду заперечення на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що судовими рішеннями, якими визнано протиправними та скасовано накази ДМС України та ОСОБА_1 митниці Міндоходів про припинення перебування позивача на посаді, не визначено обовязку поновити позивача на посаді, а тому дії відповідача щодо не допуску позивача до роботи є правомірними.

Відповідач ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Львівській області заперечень на позовну заяву чи заяви про визнання позову не подало.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково пояснили, що хоча судовими рішеннями і не передбачено обовязку ОСОБА_1 митниці ДФС поновити позивача на посаді, проте, такий обовязок виникає в силу того, що відпали обставини, які служили підставою для припинення перебування його на посаді.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях та доповненнях до них.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08 за позовом ОСОБА_2 до ДМС України, ОСОБА_1 митниці визнано незаконним та скасовано наказ ДМС України №1301-к від 22.07.2008р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах згідно з п.6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2, в.о. провідного інспектора відділу боротьби з порушенням митного законодавства служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства ОСОБА_1 митниці. Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 25.02.2009р. у справі №22-а-19109/08/9104 постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08 залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2012р. у справі №К-12356/09, К-12855/09 постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08 та ухвала ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 25.02.2009р. у справі 22-а-19109/08/9104 залишені без змін.

28.04.2009р. позивач після закінчення тимчасової непрацездатності вийшов на роботу, де його повідомили про наказ начальника ОСОБА_1 митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів». Тобто, наказу, який визнано протиправним та скасованим постановою суду, що набрала на той час законної сили.

05.05.2009р. позивач звернувся із заявою до ДМС України щодо незаконності наказу ОСОБА_1 митниці №306-к від 28.04.2009р. та невиконання її посадовими особами судових рішень.

ДМС України у відповіді від 11.06.2009р. №11/8-10.21/5514 (а.с.5 Т.2) повідомила позивача про те, що відповідні судові рішення оскаржені до Вищого адміністративного суду України, оскільки судами попередніх інстанції не в повній мірі зясовано обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Не погодившись з таким наказом та діями ОСОБА_1 митниці, позивач звернувся до органів прокуратури із відповідною скаргою.

14.09.2009р. ОСОБА_1 окружним адміністративним судом у справі №2а-4537/09/1370 прийнято постанову, якою задоволено позов заступника прокурора Львівської області до ОСОБА_1 митниці, третя особа ОСОБА_2 та визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_1 митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів». Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 02.03.2010р. у справі №77683/09/9104 постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 14.09.2009р. у справі №2а-4537/09/1370 залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2013р. постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 14.09.2009р. у справі №2а-4537/09/1370 та ухвала ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 02.03.2010р. у справі 77683/09/9104 залишені без змін.

24.09.2009р. позивач звернувся до голови ДМС України із заявою, в якій вказав, що наказ ОСОБА_1 митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС УКраїни від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів» визнано протиправним та скасовано в судовому порядку. У звязку з цим просив вирішити питання про незаконність його звільнення та поновлення на роботі.

ДМС України листом від 26.10.2009р. №11/8-10.21/10267 (а.с.16 Т.2) повідомила позивача, що з приводу порушених ним питань в заяві, вже давалась відповідь в листі від 11.06.2009р. №11/8-10.21/5514. При цьому, повідомлено, що відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ДМС України на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08 та ухвалу ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 25.02.2009р. у справі №22-а-19109/08/9104.

28.10.2009р. позивач звернувся із скаргою до Премєр - міністра України щодо свого незаконного звільнення та поновлення на роботі.

06.11.2009р. позивач звернувся із скаргою до голови ДМС України щодо неналежного розгляду його звернення від 24.09.2009р.

25.11.2009р. Департаментом Державної виконавчої служби України розглянуто скаргу позивача від 28.10.2009р. і повідомлено, супровідним листом від 31.08.2009р. відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС України направлено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у резолютивній частині рішення не передбачені заходи примусового виконання рішення (лист від 25.11.2009р. №б-32268-25/6 (а.с.11 Т.2).

28.01.2010р. позивач звернувся до Премєр - міністра України із скаргою на неправомірні дії ДМС України та ОСОБА_1 митниці щодо невиконання судових рішень.

16.02.2010р. ДМС України листом №11/8-10.21/1405 на скаргу позивача від 28.01.2010р. надало відповідь згідно з якою ДМС України звернулась до суду із заявою про розяснення постанови ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08. У звязку з цим, вирішення питання про поновлення позивача на посаді без розяснення рішення неможливе (а.с. 25 Т.2).

11.03.2010р. Департамент ДВС України листом №б-4475-25 (а.с. 12 Т.2) повідомив позивача про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-1775/08/1370, виданим 29.06.2009р. ОСОБА_1 окружним адміністративним судом.

27.03.2012р. позивач звернувся із заявою до голови ДМС України щодо невиконання судових рішень та поновлення його на роботі (а.с. 26-27 Т.2).

Згідно з листом ДМС України від 28.04.2012р. №14/1-1367 «Про розгляд заяви» (а.с. 28 Т.2) позивачу повідомлено, що станом на день надання відповіді касаційні скарги ДМС України та ОСОБА_1 митниці на рішення судів у справі №2а-1775/08/1370 не розглянуті, у звязку з чим обставини, про які повідомлялось листом ДМС України від 16.02.2010р. №11/8-10.21/1405 не змінились.

28.01.2013р. позивач звернувся із скаргою до Міністра доходів і зборів України щодо невиконання судових рішень та поновлення його на роботі (а.с. 29-30 Т.2).

Згідно з листом Міністерства доходів і зборів від 01.03.2013р. №9/Б/ДМС «Про розгляд звернення» (а.с. 33-34 Т.2) позивача повідомлено, що ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 11.12.2012р. відмовлено у розясненні судового рішення від 05.11.2008р. В ухвалі суду вказано, що викладені в заяві ДМС України обставини можуть слугувати підставами для звернення із заявою в порядку ст. 263 КАС України щодо зміни чи встановлення способу виконання судового рішення. Таким чином, заходи з виконання судового рішення будуть вжиті з врахуванням результатів розгляду судом заяви ДМС України про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Наказом ДМС України від 04.12.2013р. №1101-к на виконання постанови ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08/1370 скасовано пункт 1 наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів» в частині припинення перебування на державній службі в митних органах позивача (а.с. 101 Т.1). ОСОБА_1 митниці Міндоходів від 16.12.2013р. №4/58-8054 повідомлено позивача про надходження згаданого наказу (а.с. 100 Т.1).

27.02.2014р. позивач звернувся із заявою до начальника ОСОБА_1 митниці про невідкладне запропонування йому посади на ОСОБА_1 митниці Міндоходів, внести зміни в трудову книжку та допустити до виконання посадових обовязків.

11.03.2014р. ОСОБА_1 митницею Міндоходів листом №13-70-04/31-2254 (а.с. 64 Т.1) повідомлено позивача те, що постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.11.2008р. у справі №2а-1775/08/1370 не визначено обовязку ОСОБА_1 митниці Міндоходів запропонувати позивачу іншу посаду та допустити до виконання службових обовязків.

Позивач 24.04.2014р. звернувся із заявою до начальника ОСОБА_1 митниці про відновлення з ним трудових відносин та внесення змін до трудової книжки (а.с. 65 Т.1).

ОСОБА_1 митниця Міндоходів листом №13-70-04/31-4120-Б-98 від 13.05.2014р. (а.с.66 Т.1) повідомила позивача про те, що судовими рішеннями не передбачено обовязку поновлення його на посаді, обґрунтувавши свою відповідь ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 28.03.2013р. у справі №2а-1775/08, якою відмовлено у зміні порядку виконання судового рішення.

У звязку із остаточною відмовою відповідача поновити позивача на роботі та допустити до виконання посадових обовязків, останній звернувся до суду з позовом про визнання таких дій протиправними, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо недопущення позивача до роботи, до виконання посадових обовязків та не поновлення його на роботі за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів про припинення перебування на державній службі в митних органах та про оголошення наказу ДМС України про припинення перебування на державній службі в митних органах, суд зазначає наступне.

З аналізу встановлених у справі обставин щодо порядку припинення перебування позивача на державній службі в митних органах, суд констатує, що: 1) позивачу незаконно припинено перебування на державній службі в митних органах; 2) винесення ОСОБА_1 митницею наказу №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів» відбулось без належних правових підстав, оскільки на той момент такий визнано протиправним та скасовано в судовому порядку і відповідачу про це було відомо; 3) після визнання протиправними та скасування в судовому порядку наказу ДМС України №1301-к від 22.07.2008р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах згідно з п.6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2 та наказу ОСОБА_1 митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів» позивач неодноразово звертався, зокрема, до ДМС України, ОСОБА_1 митниці та її правонаступника ОСОБА_1 митниці Міндоходів, з вимогами поновити його на посаді та допустити до виконання посадових обовязків. Проте, ДМС України та ОСОБА_1 митниця впродовж тривалого періоду часу повідомляли позивача про те, що питання щодо його поновлення вирішується; 4) за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів ДМС України та ОСОБА_1 митниці про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах, тобто за відсутністю правових підстав для звільнення позивача з роботи, його так і поновлено на посаді та не допущено до виконання посадових обовязків.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності його обовязку поновити позивача на посаді, у звязку із тим, що такий обовязок не встановлений судовими рішеннями, виходячи з такого. Юридичним фактом з настанням якого повязується припинення перебування особи на державній службі в митних органах в межах цієї справи є відповідні накази ДМС України та ОСОБА_1 митниці. З моменту визнання їх протиправними та скасування в судовому порядку вони вважаються такими, що не породили правових наслідків у вигляді припинення перебування особи на державній службі в митних органах. Тому особа вважається такою, що продовжує перебувати на державній службі в митних органах. Це, в свою чергу, обумовлює обовязок у роботодавця допустити працівника до роботи на тій посаді, з якої його незаконно звільнено.

Частиною 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Сторонами визнається та обставина, що у постановах ОСОБА_1 окружного адміністративного суду у справах №2а-1775/08 та №2а-4537/09/1370 не міститься вказівок щодо поновлення позивача на посаді. Проте, суд враховує, що на момент винесення рішення у справі №2а-1775/08 позивача не звільнено з посади, а тому для подання такої вимоги не існувало підстав, а у справі №2а-4537/09/1370 позов подавався заступником прокурора Львівської області, і позивач як третя особа у такій справі не мав процесуальних можливостей додати позовну вимогу про поновлення його на посаді.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що обставини, які служили підставами для перебування позивача на державній службі в митних органах відпали, а тому не повинно бути перешкод для поновлення позивача на посаді у ОСОБА_1 митниці ДФС. При цьому, відсутність судового рішення про поновлення позивача на посаді не звільняє відповідача від обовязку його працевлаштування.

Вказаний висновок суду відповідає конституційному праву громадян на працю та праву особи на судовий захист свого порушеного права, передбачені статтями 43 та 55 Конституції України, норми якої мають пряму дію. Крім цього, ч.1 ст. 5-1 Кодексу законів про працю України передбачені державні гарантії прав громадянина на працю щодо надання правового захисту від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Із врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині визнання протиправними дій ОСОБА_1 митниці ДФС щодо недопущення позивача до роботи, при цьому вимоги про визнання протиправним дій ОСОБА_1 митниці ДФС щодо недопущення позивача до виконання посадових обовязків та не поновлення його на роботі за наявності судових рішень про визнання протиправними та скасування наказів про припинення перебування на державній службі в митних органах та про оголошення наказу ДМС України про припинення перебування на державній службі в митних органах охоплюються категорією «недопуск до роботи», а тому не потребують окремого визнання судом.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на роботі з 29.04.2009р., суд зазначає наступне.

Як вже вказувалось судом, ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи те, що така вимога судом при вирішенні справ №2а-1775/08 та №2а-4537/09/1370 не розглядалась і не вирішувалась, суд з метою повного захисту порушених прав позивача вважає, що таку необхідно також задовольнити. При цьому, позивач підлягає поновленню на роботі з 29 квітня 2009р., тобто з наступного дня після звільнення позивача із займаної посади відповідно до наказу ОСОБА_1 митниці №306-к від 28.04.2009р. «Про оголошення наказу ДМС України від 22.07.2008р. №1301-к «По особовому складу митних органів» у ОСОБА_1 митниці ДФС як правонаступника ОСОБА_1 митниці Міндоходів, до якої перейшли всі права та обовязки щодо працевлаштування працівників, в тому числі і тих, що незаконно звільнені.

Враховуючи те, що після реорганізації ОСОБА_1 митниці, ОСОБА_1 митниці Міндоходів правонаступником виступає ОСОБА_1 митниця ДФС, позивач підлягає поновленню на рівноцінній посаді, з якої його звільнено, тобто в.о. провідного інспектора відділу боротьби з порушенням митного законодавства служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства ОСОБА_1 митниці, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Оскільки, позивачем не наведено жодного факту заподіяння моральних страждань, не доведено причинного звязку між діями ОСОБА_1 митниці ДФС (ОСОБА_1 митниці, ОСОБА_1 митниці Міндоходів) та спричиненням фізичних і моральних страждань, а також не наведено жодних доказів у чому полягає спричинена, на думку позивача моральна шкода, та чим саме керувався позивач, визначаючи її розмір, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Щодо строків звернення до суду, то суд вважає, що такі позивачем не пропущені, оскільки позивач з моменту його незаконного звільнення вчиняв необхідні дії, спрямовані на відновлення його порушеного права. ОСОБА_1 митниця та ДМС України у своїх листах неодноразово повідомляли позивача про те, що питання про його поновлення вирішується. У звязку з чим у позивача не існувало підстав застосовувати судовий порядок захисту порушеного права. ОСОБА_1 митниці Міндоходів від 13.05.2014р. №13-70-04/31-4120-Б-98 позивачу надано остаточну відповідь про неможливість його поновлення на роботі. На думку суду, саме з цього моменту, у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом, а тому ним не пропущено місячний строк звернення до суду, встановлений ч.3 ст. 99 КАС України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 вказаного Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Положення ст. 19 Конституції України, закріплене у ст. 9 КАС України, яка передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене вище, виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, як такий, що звернувся до суду для вирішення спору, що виникає з трудових відносин, а інші судові витрати позивачем належним чином підтверджені не були, то жодні витрати з Державного бюджету, на користь позивача, судом не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 митниці ДФС щодо недопущення ОСОБА_2 до роботи.

Поновити ОСОБА_2 на роботі у ОСОБА_1 митниці ДФС, починаючи з 29 квітня 2009 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 01.07.2015р.

Суддя А.Г. Гулик