Справа № 180/1144/15-а
Суддя: Тананайська Ю. А.
Дата ухвалення: 2015-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайська Ю.А., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Марганець Дніпропетровської області, третя особа Комунальний заклад «Марганецька центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Марганець Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона має доньку - інваліда з дитинства ОСОБА_2, яка 02.04.1998 року медичним висновком № 625 визнана інвалідом з дитинства з діагнозом цукровий діабет інсулінозалежної форми. Відповідно до посвідчення серії № 123784, медичного висновку № 8 від 11.04.2005 року, довідки КЗ «Марганецький ЦПМСД» від 06.11.2014 року № 180/18 ОСОБА_2, як інваліду з дитинства виплачується державна соціальна допомога.

Оскільки, вона, ОСОБА_1, досягла повних 50 років на підставі абзацу 1 та пунктів «д», «є», «ж» с. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 25.12.2014 року звернулася із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області про призначення їй пенсії на підставі ст. 17 Закону України від 05.11.1991 року за № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 30.03.2015 року за вих. № 2045/04/28 Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області повідомило її проте, що рішенням від 26.03.2015 року за № 8 їй відмовлено у призначенні пенсії.

Вважає відмову незаконною та просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області щодо відмови в призначенні їй пенсії відповідно до ст. 17 Закону України від 05.11.1991 року за № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області призначити їй пенсію відповідно до ст. ст. 17 Закону України від 05.11.1991 року за № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Згідно наданих суду письмових заперечень, відповідач заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову у звязку із тим, що спір з цього предмета розглядався у суді, постанова набрала законної сили. Позивач двічі зверталася до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці з питань призначення пенсії відповідно до абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. Управлінням ПФУ в м. Марганці двічі приймалося рішення про відмову у призначенні пенсії (від 08.05.2013 року № 14/05-16 та від 26.03.2015 року № 8). Рішення про відмову приймалося з тих підстав, що відповідно до абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років. Для призначення пенсії позивач надала довідку про визнання її дитини інвалідом після досягнення восьми років.

Управлінням ПФУ в м. Марганці Дніпропетровської області для зясування питання щодо наявності медичних показань для визначення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитиною-інвалідом до шестирічного віку зроблено запит до КЗ «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» від 04.04.2013 року за № 1741/05/28 на який отримано відповідь від 15.04.2013 року № 472/2 про те, що 29.03.2013 року проведено засідання ЛКК за рішенням якого відмовлено в довідці про визнання ОСОБА_2 інвалідом з дитинства до досягнення шестирічного віку, у звязку з відсутністю медичної документації, яка була б підставою для видачі довідки (діагноз цукровий діабет І типу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено у березні 1998 року у віці 8 років.

За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини, за наявності достатніх підстав, вважає, що позов не підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до матеріалів справи, позивач виховує доньку інваліда-дитинства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.04.1998 року медичним висновком № 625 ОСОБА_2 визнана інвалідом з дитинства з діагнозом цукровий діабет інсулінозалежної форми. Відповідно до посвідчення серії № 123784, медичного висновку № 8 від 11.04.2005 року, довідки КЗ «Марганецький ЦПМСД» від 06.11.2014 року № 180/18 ОСОБА_2, як інваліду з дитинства виплачується державна соціальна допомога.

25 грудня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як матері дитини-інваліда з дитинства, на яку за вих. № 2045/04/28 від 30.03.2015 року отримала відповідь про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком, як матері дитини-інваліда з дитинства відповідно до абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки доньку позивача ОСОБА_2 визнано інвалідом з дитинства у 8-річному віці.

Факт досягнення позивачем 50-річного віку на час звернення із позовною заявою призначення пенсії та наявність у неї страхового стажу не менше 15 років відповідачем не заперечується.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Згідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, до прийняття відповідного закону, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Таким чином, пенсійним законодавством передбачено право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, у випадку виховання інваліда з дитинства до певного віку.

Пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, суд дійшоввисновку, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Таким чином, пенсійним законодавством передбачено право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, у випадку виховання інваліда з дитинства до певного віку.

Медичний висновок (вперше) на дитину-інваліда з дитинства позивачу видано 02 квітня 1998 року. При цьому, після розгляду звернення відповідача КЗ «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» надав відповідь від 15.04.2013 року № 472/2 про те, що 29.03.2013 року проведено засідання ЛКК за рішенням якого відмовлено в довідці про визнання ОСОБА_2 інвалідом з дитинства до досягнення шестирічного віку, у звязку з відсутністю медичної документації, яка була б підставою для видачі довідки (діагноз цукровий діабет І типу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено у березні 1998 року у віці 8 років.

Отже, суд не може погодитися з доводами позивача про те, що нею здійснювалося виховання інваліда з дитинства до встановленого законом віку, оскільки, як зазначалося, відповідний статус дитині встановлено за межами віку, з яким законодавство пов'язує право на пенсії матерям інвалідів з дитинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2014 року № 21-133а14.

За таких обставин, суд вважає, що у призначенні пенсії на підставі статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачу відмовлено правомірно та рішення відповідача від 26 березня 2015 року про відмову у призначенні пенсії є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183-2, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Марганці Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: Ю. А. Тананайська