Справа № 813/5458/14
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 876/9205/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області, державних виконавців Сокальського РУЮ ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, ПАТ ,,Державний ощадний банк України, ПП ,,Нива - В.Ш. в особі філії 14 ПП ,,Нива-В.Ш. про визнання неправомірними дій, скасування постанов та акту,-

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: а) визнати неправомірними дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4, ОСОБА_5, що полягають у порушенні вимог ст.62 Закону України ,,Про виконавче провадження та порядку передачі ПАТ ,,Ощадний банк України в рахунок погашення заборгованості арештованого майна, належного позивачу, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями №123, що знаходиться по вул. Ланковецькій в с.Теляж Сокальського району та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель в споруд, загальною площею 0,1720 га.;

б) визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 23.04.2014 року, затверджену 23.04.20124 року начальником ВДВС Сокальського РУЮ;

в) визнати неправомірним та скасувати акт державного виконавця від 08.05.2014 року про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотеко держателя в рахунок ціни майна.

Постановою від 04 вересня 2014 року Львівський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що при передачі майна стягувачу державними виконавцями порушено порядок такої передачі. Зокрема, така передача відбулась після перших прилюдних торгів, без проведення первинної уцінки майна, без проведення повторних прилюдних торгів, повторної уцінку та третіх прилюдних торгів, чим порушено вимоги ч.5 та 6 ст.62 Закону України ,,Про виконавче провадження.

Крім того, суд не звернув уваги на порушення виконавцем торгів приписів Закону України ,,Про іпотеку, що виразилось у порушенні порядку призначення та проведення торгів, позбавленні ОСОБА_1 прийняти участь у торгах.

Також залишились поза увагою суду порушення цього ж Закону державними виконавцями, що виразилось у передачі майна за перебігом 10-ти денного терміну.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник третьої особи - ПАТ ,,Ощадний банк України заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представники відповідачів та інших учасників судового розгляду в засідання не зявились, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 196 КК України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належать до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що на виконанні у відділі ДВС Сокальського РУЮ перебував виконавчий напис №4078 від 30.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ,,Державний ощадний банк України в особі ТВБВ №10013/0257 філії - Львівське обласне управління заборгованості в загальній сумі 316966,14 грн., шляхом звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями №123 по вул. Ланковецькій в с.Теляж Сокальського району та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1720 га..

17.07.2013 року державний виконавець склав акт про опис та арешт майна боржника, а 04.10.2013 року державний виконавець виніс постанову про призначення експерта. 13.01.2014 року державний виконавець скерував боржнику та стягувачу повідомлення про надходження експертного висновку та вартість описаного майна.

Прилюдні торги з реалізації даного майна проводились філією №14 ПП ,,Нива-В.Ш. за стартовою ціною 303320,00 грн. та були призначені на 14-00 год. 26 березня 2014 року.

Відповідно до протоколу №1414165, затвердженого директором філії №14 ПП ,,Нива-В.Ш. 07 квітня 2014 року, проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна(предмета іпотеки) не відбулись у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців.

Постановою державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 23.04.2014 року, затвердженою 23.04.20124 року начальником ВДВС Сокальського РУЮ, передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, територіальному відокремленому без балансовому відділенню № 10013/0257 філії ЛОУ ,,Ощадбанк майно на загальну суму 303320,00 грн., а саме: житловий будинок, площею 113,4 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1720 га, що розташовані за адресою с.Теляж, Сокальського району вул. Ланковецька,123.

08.05.2014 року державний виконавець склав акт про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок забезпечення майна.

Згідно з листом АТ ,,Державний ощадний банк України №27-02/2086 від 04.04.2014 року предмет іпотеки: житловий будинок, площею 113,4 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1720 га, що розташовані за адресою с.Теляж, Сокальського району вул. Ланковецька,123, були передані АТ ,,Державний ощадний банк України шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна, яка складає 303320 грн., про що складено акт від 08.05.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державні виконавці діяли в межах своєї компетенції та у відповідності до вимог Законів України ,,Про виконавче провадження та ,,Про іпотеку.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, та є вірними.

Так, статтею 17 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV ,,Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі написи нотаріусів.

В силу ч.1 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 62 Закону № 606-XIV передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах (частина 1).

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону (частина 3).

Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна (частина 5).

У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду (частина 6).

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові(частина 8).

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина 9).

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій та рішень державних виконавців, оскільки прилюдні торги не відбулись, а тому заставлене майно було передане стягувану на підставі постанови та акту держаного виконавця, що відповідає вимогам ч.9 ст. 62 Закону України ,,Про виконавче провадження.

Посилання позивача на порушення вимог частин 5 та 6 статті 62 Закону № 606-XIV колегія суддів визнає безпідставними, оскільки в силу приписів частини 1 статті 49 Закону України ,,Про іпотеку протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

04.04.2014 року АТ ,,Державний ощадний банк України звернулось з листом за №27-02/2086 про придбання предмета іпотеки.

Оскільки арештоване майно було предметом іпотеки, норми Закону України ,,Про іпотеку є спеціальними нормами щодо реалізації такого предмета іпотеки, а норми Закону України ,,Про виконавче провадження- загальними.

Виходячи з пріоритету спеціальних норм перед загальними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій державних виконавців, постанови та акту про передачу майна позивача стягувану.

Недотримання строків такої передачі жодним чином не порушує права позивача, оскільки іпотекодержателем є лише одна особа стягувач АТ ,,Державний ощадний банк України, а початкова вартість предмета іпотеки нижча за суму заборгованості позивача.

Щодо наведених позивачем порушень Закону України ,,Про іпотеку при призначенні та проведенні прилюдних торгів, допущених виконавцем торгів, апеляційний суд зазначає наступне.

Виконавцем торгів у даному випадку була філія 14 ПП ,,Нива-В.Ш., яка не є субєктом владних повноважень та у даній справі приймала участь в якості третьої особи. Таким чином, правомірність дій такої особи не може бути предметом розгляду в адміністративній справі.

У такому випадку позивач має право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства з позовом щодо оскарження дій філії 14 ПП ,,Нива-В.Ш. при проведенні прилюдних торгів.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд також не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 118 КАС України колегія суддів визнає правильним скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 118, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі № 813/5458/14 - без змін.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_7

Ухвала в повному обсязі складена 26.06.2015 року.