Справа № 2а-8434/11(2а/0427/2987/2012)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. справа № 2а-8434/11(2а/0427/2987/2012)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року у справі № 2а-8434/11(2а/0427/2987/2012) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 жовтня 2011 року звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, згідно з яким просить:

- визнати протиправною недоплату, як дитині війни, сум щомісячної державної соціальної допомоги згідно зі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відмову відповідача у нарахуванні і виплаті позивачу цієї щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок призначених виплат, згідно зі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до норм ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", і виплатити позивачу недоплачені, як дитині війни, суми щомісячної державної соціальної допомоги за 8 місяців 2011 року без урахування граничного терміну виплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він має статус дитини війни, тому відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" йому повинна виплачуватись пенсія, або щомісячне грошове утримання з підвищенням на 30% розміру мінімальної пенсії за віком. Зазначає, що всупереч вказаним нормам відповідач не нарахував та не виплатив зазначену надбавку до пенсії.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2011 року адміністративний позов в частині, щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2011 року по 27 квітня 2011 року залишено без розгляду.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача, що виразились у щомісячному нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 пенсії без урахування підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 27 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч. 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 27 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Постанова суду мотивована тим, що дії відповідача суперечать вимогам ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позову посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та в подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

Статтею 71 Закону України від 26 грудня 2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак зазначені норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їхня дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а не від розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року N 2857-VI встановлено у 2011 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 750 гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно повязано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати. Отже, вирішуючи питання про зобовязання здійснити перерахунок та виплатити відповідні періодичні платежі, суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року, прикінцеві положення Закону доповнено пунктом 4, відповідно до якого встановлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набула чинності 23 липня 2011 року, відповідно до пункту 6 якої. встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Таким чином суд першої інстанції зробив вірний висновок, що відповідач повинен був провести підвищення до пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни по 22 липня 2011 року, включно.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко