Справа № 813/1905/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року № 813/1905/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

представника відповідача - Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» до Львівської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон Укрпїни від 16.10.2014 №209140000/2014/00526; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 15.10.2014 №/2014/200228/2; стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» суму надмірно сплачених митних платежів, а саме: ввізного мита у розмірі 22729,81 грн та податку на додану вартість у розмірі 50005,59 грн.

Позов мотивується тим, зокрема, що наданих позивачем при митному оформлені товарів документів було достатньо для перевірки обґрунтованості та правильності вказаної митної вартості товару за основним методом її визначення, проте Львівська митниця прийняла рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом оцінки. Вважає, що митним органом було неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим були незаконно прийнято оспорюванні Картку про відмову в прийнятті митної декларації та Рішення про коригування митної вартості, внаслідок чого позивач зайво сплатив митні платежі у вигляді ввізного мита у розмірі 22729,81 грн та податку на додану вартість у розмірі 50005,59 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що спірне рішення та картка відмови є правомірними. Пояснив, що у поданих позивачем до митного оформлення документах виявлено розбіжності та не містять усіх даних для обраного основного методу визначення митної вартості. Окрім того, за результатами здійснення порівняння рівня заявленої митної вартості товарів було виявлено, що задекларована митна вартість товару значно відрізнялася від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. З метою інформування про неналежне оформлення митного оформлення товару, посадовою особою митниці відповідно до п.3 ст.53 МК України було сформовано електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, за умови надання яких, митна вартість може бути визначена митним органом. Проте, зазначив, що такі документи не були надані, натомість декларант вчинив запис про неможливість надання додаткових документів. З цих підстав, посадовою особою митниці було прийнято рішення про коригування митної вартості, джерелом якої слугувала цінова база ЄАІС ДМСУ ПІК «Цінова інформація про визначення митної вартості» на раніше визначених митними органами митних вартостях щодо ідентичних (подібних) товарів.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у запереченні на позов, просив у його задоволенні відмовити.

Відповідач 2 в судове засідання явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

05.10.2014р. між позивачем (замовник) та компанією CINAR YAS SEBZE MEYVE GIDA TEKS/AMB..NAK.ITH.IHR.TIC.VESFN.LTD.STI (постачальник) укладено договір про постачання свіжих фруктів.

Вартість товару встановлюється в євро/доларах США . Ціна товару, в тому числі бремя продукції, пакування і маркування, а також інших процедур встановлюється взалежності від згоди сторін.

Загальна вартість договору складає 2 000 000 (два мілійона) євро/доларів США. Вартість товару оплачується Покупцем на умовах, обумовленими сторонами, вказаними в інвойсах. При цьому можливе відтермінування платежу на термін не більше 20 календарних днів.

15.10.2014р. в процесі реалізації вказаного договору, уповноваженим декларантом ТОВ «Голден Фрутс» подано до митного оформлення декларацію МД №209140000/2014/035660 (Гранат свіжий, сорту Pomergranate-Hicaz, І-го гатунку, роду Punica granatum, врожаю -жовтень 2014 року) та супровідні документи.

На підтвердження заявленої митної вартості товару до митної декларації декларантом було додано: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №305/2012/000406 від 07.11.2012р., міжнародну автомобільну накладну CMR А 001168 від 11.10.2014р., книжку МДП PX 75925883 від 11.10.2014р., проформу-інвойс №133501 від 05.10.2014р., платіжний документ №167 від 09.10.2014р., прас-лист виробника від 11.10.2014р., висновок про якісні характеристики №0869331 від 11.10.2014р, висновок торгово-промислової палати №19-09/1808 від 14.10.2014р., інвойс №133673 від 11.10.2014р., пакувальний аркуш від 11.10.2014р., зовнішньоекономічний договір №103 від 05.10.2014р., результати здійснення санітарно-епідемілогічного контролю товару №2730 від 11.10.2014р., результати здійснення фітосанітарного контролю товарів №2730 від 11.10.2014р., результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 11.10.2014р., міжнародний санітарний сертифікат №ЕС/TR/F 2211883 від 03.10.2014р., карантинний дозвіл №15/06568 від12.09.2014р., сертифікат про походження товару №В 0869331 від 11.10.2014р. акт фізичног огляду №3585 від 15.10.2014р., лист від виробника товару від 11.10.2014р.,експертну декларацію країни відправлення №CJ 0264068 від 11.10.2014р.

Під час розгляду документів, митним органом були виявлені наступні розбіжності:

умови поставки в проформі-інвойс № 133501 від 05.10.2014 відрізняються від тих, що вказані в інвойсі № 133673 від 11.10.2014 (зазначено в проформі - FOT Mersin, в інвойсі -CPT-Львів); прайс-лист виробника не містить відповідних реквізитів, відсутні дані щодо видачі і терміну дії прайс-листа.

На підставі наведеного, митний орган відповідно до п.3 ст.53 МК України сформував електронне повідомлення-вимогу декларанту про необхідність подання додаткових документів, за умови яких може бути визнано митну вартість товару, а саме: прейскуранти, прайс-листи виробника товару (повторно, зважаючи на зауваження до оформлення прайсу); виписку з бухгалтерської документації; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; замовлення на товар згідно контракту; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Уповноважений декларант ТОВ «Голден Фрутс» ознайомившись з електронним повідомленням-вимогою вчинив запис про неможливість надання додаткових документів, окрім того, вчинив запис про прийняття рішення митним органом з метою випуску товарів у вільний обіг. При цьому, жодного документа на вимогу митного органу додано не було.

У зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документи, 15.10.2014р. Львівською митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/200228/2, в якому зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв'язку з тим , що основні документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та у зв'язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком, зазначеним у ч.ч.2-4 ст. 53 Митного кодексу України. При цьому, основою для визначення митної вартості була цінова база даних ЄАІС ДМСУ ПІК «Цінова інформація про визначення митної вартості», а саме: митні декларації 500040605/2014/807 від 14.10.2014, МД 500040403/2014/6362 від 12.10.2014, 100250005/2014/125746 від 07.10.2014

У зв'язку з прийняттям рішення від 15.10.2014р., Львівською митницею Міндоходів видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2014/00526.

На підставі рішення Львівської митниці Міндоходів від 15.10.2014. р. ТзОВ «Голден Фрутс» додатково сплатило мито в розмірі 22 729,81 грн. та податок на додану вартість в розмірі 50 005,59 грн.

В обґрунтування протиправності рішення Львівської митниці, позивач стверджує, що надані до митного оформлення документи в повному обсязі відповідають вимогам, передбаченим ст. 53 Митного кодексу України, в повній мірі підтверджують відомості щодо числових значень складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за вказані товари, та які підтверджують митну вартість товару, визначену декларантом за основним методом - за ціною договору.

Фактичні обставини справи сторонами визнаються. Спір виник щодо правомірності дій Львівської митниці при визначенні митної вартості товару з використанням 2б методу визначення митної вартості на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Оцінюючи спірні правовідносини та правомірність оскаржуваного рішення та дій відповідача, суд керувався наступним.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документі, що,стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять-відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи, під час здійснення митного оформлення митним органом було виявлено, що умови поставки в проформі-інвойс № 133501 від 05.10.2014 відрізняються від тих, що вказані в інвойсі № 133673 від 11.10.2014 (зазначено в проформі - FOT Mersin, в інвойсі -CPT-Львів); прайс-лист виробника не містить відповідних реквізитів, відсутні дані щодо видачі і дії прайс-листа; наданий висновок ТПП не може підтвердити складові митної вартості з наступних причин: згідно умов п. 2.2 формування партії товару здійснюється на підставі замовлення покупця, під час здійснення митного оформлення замовлення надане не було; проведений експертом розрахунок вартості транспортування базується на переміщення вантажу в контейнері, згідно наданих до митного оформлення документів переміщення здійснювалось автомобільним транспортом. Під час проведення аналізу цінових пропозицій ринків Туреччини, експертом використана інформація з мережі Інтернет, наведено тільки посилання на сайт, характеристики якого відсутні. З його назви не можливо визначити чи це пропозиції виробника, чи огляд сільськогосподарських бірж, тощо. Жодних роздруківок надано не було. Отже, митниця не може упевнитись в достовірності наведених даних, що суперечить ч. 2 ст. 52 та п.1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України.

Окрім того, за результатами здійснення порівняння рівня заявленої митної вартості товарів було виявлено, що задекларована митна вартість товару значно відрізнялася від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару позивачем не надано.

Частиною 1 ст. 55 МКУ встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Відповідно до частини 3 ст. 55 МКУ форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів і Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.12 №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" (далі - Правила заповнення рішення). Вказаним наказом затверджено наступні правила заповнення графи 33 рішення про коригування митної вартості:

"У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості."

Таким чином, вчинивши у гр. 33 рішення про коригування митної вартості від 15.10.14 №209000006/2014/200228/2 запис "Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з тим, що основні документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та у зв'язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком, зазначеним у частині другій - третій статті 53 МКУ", посадова особа Львівської митниці Міндоходів належним чином та обгрунтовано навела причину відмови.

Правилами заповнення рішення передбачено наступні вимоги щодо заповнення графи 33 Рішення: "Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні."

У графі 33 рішення про коригування митної вартості від 15.10.14 №209000006/2014/200228/2 вказано наступні відомості: "Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД 500040605/2014/807 від 14.10.2014, МД 500040403/2014/6362 від 12.10.2014, 100250005/2014/125746 від 07.10.2014"

Таким чином, у рішенні наведена вичерпна інформація щодо джерел інформації для визначення митної вартості та здійснених коригувань, що відповідає вимогам нормативних документів.

Зважаючи на викладене, Львівською митницею Міндоходів було відмовлено ТОВ "Голден Фрутс" у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю за першим методом визначення митної вартості.

Митним кодексом України (ст.57) визначено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультації між декларантом та митним органом.

З декларантом проведено консультацію в ході якої декларанту було роз'яснено причину необхідності подання додаткових документів та процедуру застосування методу визначення митної вартості (а саме послідовного застосування методів у випадку невизнання основного методу - за ціною договору).

З причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, посадові особи Львівської митниці не мали змоги застосувати методи визначення митної вартості № 2а.

Відповідно до норм статті 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва;4) виробник.

Проте, на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості були відсутні митні оформлення ідентичних товарів які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація даної продукції на ринку від виробника за час максимально наближений до моменту прийняття Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до норм статті 60 МК України, яка регламентує застосування методу визначення митної вартості № 2б - у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та не зумівши застосувати метод 2а, посадові особи митниці, відповідно до статті 60 МКУ визначили митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод №3).

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки декларант не надав додаткові документи митному органу, на підставі яких можливе визначення митної вартості за 1 методом, застосування такого не було можливим.

Відтак, з урахування наведених вище норм та фактичних обставин справи, Львівська митниця мала передбачені законом підстави для перевірки правильності визначення митної вартості товару декларантом та застосування при цьому методу 2б визначення митної вартості, оскільки застосувати інші методи виявилось неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Обґрунтовуючи правомірність своїх рішень, відповідач покликається на те, що декларант не надав витребуваних документів, необхідних для визначення митної вартості за методом № 1, а для застосування інших методів, окрім 2б, не було підстав. В судовому засіданні ці доводи знайшли підтвердження.

Оцінюючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії Львівської митниці Міндоходів щодо самостійного визначення митної вартості товару за методом 2б були вчинені в межах, визначених Конституцією та законами України повноважень, у визначений законом спосіб. Вимога надати документи для визначення правильності митної вартості товару пов'язана із здійсненням законних повноважень митних органів; рішення Львівської митниці Міндоходів України про коригування митної вартості від 15.10.2014 року №209000006/201/2001228/2 та картка відмови від 16.10.2014 року №209140000/2014/00526 винесені обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, які свідчать про вжиття відповідачем заходів до належного визначення митної вартості товару.

Щодо позовної вимоги про стягнення надмірно сплачених коштів слід зазначити, що вказані позовні вимоги заявлені передчасно.

Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Щодо надання Висновку про повернення, то він регулюється Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 882/1188, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 р. за № 146/24923 (далі Порядок №882/1188).

Згідно п. 10 наведеного Порядку на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Виходячи з наведеного нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не дотриманий, що не дає можливості стягнути спірні митні платежі.

Відповідно до п. 17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з приписами п. 43.1. статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України 2012 року повернення помилково або надміру сплачених до дня набрання чинності цим кодексом сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та Податковим кодексом України.

За вимогами ч.1 ст. 301 МК України 2012 р. повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПКУ для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями.

Виходячи з наведеного нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не дотриманий.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, сукупність вищенаведених, підтверджених документально та встановлених обставин дає суду підстави визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути з позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» на користь Державного бюджету України 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн 30 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений 30.06.2015