Справа № 803/1521/14
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Справа № 876/8922/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Ніколіна В.В., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці Міндоходів про скасування рішення і картки відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

28.07.2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення ОСОБА_1 митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 24 квітня 2014 року №205000004/2014/000041/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24 квітня 2014 року №205070000/2014/00052 та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач безпідставно та неправомірно відмовив у здійсненні митного оформлення товару - пакувальної плівки в асортименті на загальну суму 17816,52 євро, придбаного позивачем згідно з контрактом від 26 березня 2014 року № 26032014/5, який укладений із компанією Berry Plastics GmbH (Німеччина), та за інвойсом від 17 квітня 2014 року № 113588. Такий товар був поданий до митного оформлення 24 квітня 2014 року.

Відповідач не погодився із митною вартістю, розрахованою за ціною контракту, вважаючи, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для підтвердження митної вартості за методом, обраним декларантом, та запропонував подати додаткові документи.

Позивач стверджує, що для митного оформлення товару його представником надано повний пакет документів, зміст яких визначено статтею 53 МК України. Крім того, на вимогу митниці подано ще й додаткові документи за встановленим списком. Однак відповідач своє рішення про коригування митної вартості товару не переглянув та не скасував. Об'єктивна можливість застосування першого методу визначення митної вартості товару не спростована відповідачем, а тому його рішення про визначення митної вартості за резервним методом є протиправним.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 митниці Міндоходів від 24 квітня 2014 року №205000004/2014/000041/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24 квітня 2014 року №205070000/2014/00052. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

ОСОБА_1 митниця оскаржила дану постанову з підстав не правильного застосування до спірних правовідносин норми матеріального права, не надано належної оцінки доказам органу доходів і зборів, неповно з'ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом не взято до уваги вимоги ч.2 ст.58 МК України, згідно якої метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використанні декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтвердженні документально або не визначенні кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Під час опрацювання поданих для митного оформлення документів посадовою особою органу доходів і зборів було виявлено розбіжності, а також, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, зокрема для митного оформлення був наданий лист виробника товару від 17.04.2014 р. де зазначено, що для покупця запропоновано спеціальну ціну, хоча з наявних документів не було зрозуміло як ця знижка формується.

Крім того, прайс-лист виробника товару містив 3 різні дати та в одній з яких зазначено, що він містить показники актуальні для січня 2014 р., хоча поставка товару здійснювалась 23 квітня ц.р. У договорах купівлі-продажу товару та перевезення були наявні розбіжності, що стосувалися форми та строків оплати, а надані декларантом біржові котирування складно було пов'язати з вартістю розмитнюваного товару.

Крім того, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару за митною декларацією №205070000/2014/012669 від 23.04.2014 р. використано систему управління ризиками та ОСОБА_1 митницею Міндоходів було встановлено, що згідно цінової інформації ЄАІС Державної митної служби України середня митна вартість товару є вищою ніж та, що заявлена декларантом.

Відповідно до п.п.1,2 ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Під час здійснення митного контролю та митного оформлення за митною декларацією №205070000/2014/012669 від 23.04.2014 р., митним інспектором шляхом надсилання електронних повідомлень було запропоновано декларанту надати додаткові документи та пояснення для підтвердження митної вартості товару згідно ч.ч.2, 3 ст.53 МК України зокрема: відомості про вартість страхування та навантаження; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; числовий розрахунок митної вартості товару з врахуванням відомостей про біржові котирування та умов поставки товару, обґрунтувати відсоток знижки спеціальну ціну на вантаж.

Відповідно до ч.8 ст.319 МК України митний контроль та митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, завершується тільки після проведення встановлених законами України для кожного товару видів контролю, зокрема державному санітарно-епідеміологічному, ветеринарно-санітарному, фіто-санітарному, екологічному та радіологічному контролю. Представником відповідача було наголошено на тому, що вказані документи аж ніяк не підтверджують заявленої митної вартості товару, а є однією із форм контролю під час переміщення товарів через митний кордон.

Ч.3 ст.53 МК України наведено вичерпний перелік документів (зокрема, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини), які орган доходів і зборів має право витребовувати у разі якщо документи містять розбіжності ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок суду про те, що вимога про надання вищевказаних додаткових документів є надуманою та безпідставною є таким, який не ґрунтується на нормах митного законодавства, адже іншої процедури підтвердження заявленої митної вартості, крім витребування додаткових документів Митним кодексом України не передбачено.

У зв'язку з неможливістю декларанта надати органу доходів і зборів додаткові документи, що були витребуванні згідно ч.3 ст.53 МК України, небезпеки псування товару та простою транспорту, необхідності дотримання вимог ст.255 МК України щодо завершення митного оформлення протягом чотирьох робочих годин, позивачу було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю у чіткій відповідності до п.2 ч.6 ст.54 та ст.256 МК України.

Прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

Відповідно до ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення Основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Методи визначення митної вартості товарів на основі додавання та віднімання вартості за відсутності інформації про вартість матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, обсягу прибутку, загальних витрат при продажу в Україні не видається можливим.

Результати процедури консультацій та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному лаконічно відображені у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №205000006/2014/000041/2 від 24.04.2014 р. (далі - Рішення).

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог встановлених ст. 64 МК України. Згідно з ч.2 ст.64 МК України митна вартість, визначена на основі резервного методу, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами вартостях. Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару органом доходів і зборів була врахована цінова інформація митної декларації №305090001/2014/004079 від 07.02.2014 р.

03.07.2014 р. представником декларанта на адресу ОСОБА_1 митниці Міндоходів

було направлено заяву від 26.06.2014 р. з витребовуваними документами.

ОСОБА_1 митницею Міндоходів у відповідності до ч.9 ст.55 МК України було опрацьоване відповідне звернення та 09.07.2014 р. за №03-70-52/2952 на адресу позивача надіслано лист з відповідним обґрунтуванням, щодо неможливості використання заявленої декларантом при митному оформленні вартості товару.

Судом першої інстанції не взято до уваги твердження представника відповідача, що у наданому Експертному висновку Житомирської ТПП від 18.06.2014 р. №В-1759 не містилося конкретної інформації щодо формування ціни товару. Вказано інтернет- сайти, інформація на яких не відповідає оформленому товару, а саме: на даних сайтах наводиться інформація про товари, країною походження яких є Китай, В'єтнам і Польща. Рішення винесено на товар походженням з Німеччини, тому даний висновок не був врахований.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника митниці, яка просить скаргу залишити без задоволення, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2014 року на підставі контракту від 26 березня 2014 року №26032014/5, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та компанією Berry Plastics GmbH (Німеччина), та за інвойсом від 17 квітня 2014 року №113588 позивач ввіз на територію України товар - пакувальну плівку ПВХ вартістю 17816,52 євро (а.с.6-12).

Представником позивача для митного оформлення подано митну декларацію (МД) №205070000/2014/012669 в електронній формі. В графах 12, 45 МД декларантом вказано митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, - 290886,84 грн. або 18666,52 євро, розраховану з урахуванням вартості товару та вартості перевезення товару (277640,99 грн. та 13245,84 грн. відповідно) (а.с.60).

23 квітня 2014 року посадовою особою митного органу надіслано електронне повідомлення про необхідність подання в порядку статті 53 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: відомості про вартість страхування та навантаження; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; числовий розрахунок митної вартості товару з врахуванням відомостей про біржові котирування та умови поставки товару; обґрунтування відсотку знижки (спеціальної ціни на вантаж) (а.с.61).

24 квітня 2014 року ОСОБА_1 митницею було відмовлено у митному оформлені товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2014/00052 (а.с.38-40) у зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 МД вимогам статті 53 МК України, рішення про коригування митної вартості товарів від 24 квітня 2014 року №205000004/2014/000041/2. Запропоновано привести рівень митної вартості товару в графах 12, 45 МД у відповідність до вказаного рішення про коригування митної вартості товарів. У рішенні зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме - не подані документи для підтвердження митної вартості відповідно до статей 53 та 54 МК України (а.с.36-37).

Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 24 квітня 2014 року №205000004/2014/000041/2 ОСОБА_1 митницею було скориговано митну вартість партії імпортованого товару з 18666,52 євро на 19850,59 євро, тобто, вартість за одиницю визначено 2,1942 євро проти 2,0633 євро, визначеного декларантом. При цьому у рішенні про коригування митної вартості вказано, що митним органом проведено процедури консультації з декларантом та досягнуто згоди щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Таким чином, митну вартість визначено за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України) на підставі цінової інформації МД від 17 лютого 2014 року №205070000/2014/004079, наявної в митного органу (а.с.37).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митницею не доведено, що позивачем-декларантом заявлено неповні та/або недостовірні дані про митну вартість товарів, чи декларантом неправильно визначено митну вартість товарів, та що відсутність у поданих для митного оформлення чи додатково поданих документах є відомості, що не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є іншими. Позивач застосував перший метод визначення митної вартості за відсутності встановлених обмежень та надав митному органу всі документи, надання яких визначено законом, на підтвердження ціни імпортованого товару. Крім того, при визначені митної вартості за шостим методом ОСОБА_1 митниця не обґрунтувала із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, заявленої декларантом.

Доказів підставності застосування резервного методу визначення вартості товарів та спростування можливості застосування основного методу, відповідачем не представлено як суду першої так і апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Для митного контролю і митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, позивачем було надано наступні документи: МД від 23 квітня 2014 року 205070000/2014/012669 (а.с.56); декларацію митної вартості (а.с.58-60); контракт від 26 березня 2014 року №26032014/5 (а.с.6-9), специфікацію №1 до контракту (а.с.21-22), інвойс від 17 квітня 2014 року № 113588 (а.с.10-12); прайс-лист виробника від 01 квітня 2014 року (а.с.19), калькуляцію від 01 квітня 2014 року (а.с.20), пакувальний лист серії L 287344 від 15 квітня 2014 року (а.с.16), рахунок-фактуру на перевезення товару від 23 квітня 2014 року № FV000090 (а.с.13), разовий договір на здійснення перевезення від 15 квітня 2014 року № 1743 (а.с.14-15), технічні характеристики плівки (а.с.30-35). З картки відмови вбачається, що надавалися міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 17 квітня 2014 року, інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю та фітосанітарного контролю від 17 квітня 2014 року, біржові котирування від 28 березня 2014 року, лист про знижку від 17 квітня 2014 року, сертифікат відповідності від 07 листопада 2013 року, копію декларації країни відправлення MRN14DE58E5 від 17 квітня 2014 року (а.с.38-39).

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на час митного оформлення товару рахунки не були оплачені, відтак, фізично платіжні документи у декларанта були відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов»язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню ч.2 ст.52 МК України.

Згідно з приписами статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з твердженням представника позивача, що з аналізу калькуляції від 01 квітня 2014 року, наданої безпосередньо виробником (а.с.20), та інформації про біржові котирування від 28 березня 2014 року (а.с.28-29) вбачається, що ціновий діапазон тонни полівініл хлориду - основного компоненту (сировини) для виготовлення плівки - становить 820-840 євро; чотири тижні потому - 840-855 євро за тонну. У ціну готової продукції закладено середню вартість сировини - 850 євро за тонну. Така інформація була наявна у відповідача та її вивчення дозволяло зробити висновки щодо розрахунку ціни товару відповідно до специфікації №1 до договору від 26 березня 2014 року № 26032014/5 та інвойсу від 17 квітня 2014 року №113588, а тому її витребування додатково не відповідає нормам статті 53, 54 МК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 контракту від 26 березня 2014 року №26032014/5 на поставку товару умови поставки сторони погоджують у кожній специфікації; ціна указується за одиницю товару на умовах FCA, Waghausel (Німеччина). З фактури на транспортні послуги вбачається, що товар передається перевізнику у вказаному пункті (а.с.13). Такі умови поставки також відображені в інвойсі від 17 квітня 2014 року №113588 (а.с.10-12). Тобто, розбіжності у документах щодо ціни товару та умов поставки відсутні.

Як передбачено ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Ч.2 ст.64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Відповідачем, як суду першої так і апеляційної інстанції не доведено, які конкретно дані є непідтвердженими. Як вбачається із оскаржуваного рішення відповідача, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації МД від 17 лютого 2014 року №205070000/2014/004079.

Колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції, що твердження представника відповідача про те, що згідно із МД від 17 лютого 2014 року №205070000/2014/004079 вартість ідентичного товару є вищою, ніж та, що заявлена декларантом, оскільки із цієї декларації та ДМВ слідує, що митна вартість визначалася за резервним методом та на підставі цінової інформації, визначеної у МД від 24 грудня 2013 року №101060000/2013/021795, у зв'язку із відсутністю в декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості, не заслуговує на увагу. При цьому ціна товару, вказана декларантом становить 2,0051 євро/кг (у позивача - 2,06 євро/кг при наявності спеціальної цінової знижки 1% на окремі види плівки).

Інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів ч.7 ст.55 МК України.

Відповідно до частини восьмої статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивач скористався таким правом та 26 червня 2014 року направив ОСОБА_1 митниці заяву з додатковими документами щодо задекларованого товару, які вказані в електронному повідомленні митниці від 23 квітня 2014 року, а саме: експертний висновок від 18 червня 2014 року, лист компанії - постачальника продукції від 17 квітня 2014 року, копію договору офіційного дистриб'ютора продукції компанії (а.с.67).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55 МК України).

ОСОБА_1 митниці №03-70-52/2952 від 09 липня 2014 року (а.с.41) позивача повідомлено про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом. Мотивами такої відмови було те, що в наданому позивачем експертному висновку Житомирської торгово-промислової палати від 18 червня 2014 року №В-1759 не міститься конкретної інформації щодо формування ціни товару. Вказано інтернет-сайти, інформація на яких не відповідає оформленому товару, оскільки країною походження товару на даних сайтах є Китай, В'єтнам, Польща. Рішення винесено на товар з походженням з Німеччини, тому даний висновок не може бути врахований. Крім цього, опрацьовано всі документи, та встановлено, що в зовнішньоекономічному договорі від 26 березня 2014 року № 26032014/5 вказано, що оплата товару проводиться у формі попередньої оплати або у формі оплати після відвантаження товару постачальником. У специфікації № 1 до контракту від 17 квітня 2014 року вказано, що оплата за товар проводиться з відтермінуванням на 10 днів від дати інвойсу. У договорі на перевезення від 15 квітня 2014 року № 1743 відсутня інформація щодо строків оплати за надані послуги, проте вказано, що умовою оплати є безготівковий рахунок. У фактурі на перевезення від 23 квітня 2014 року № FV000090 вказано, що терміном оплати є 30 квітня 2014 року. Підтвердження здійснення даних платежів декларант не надав.

Колегія суддів погоджується, що значення має не строк оплати, а сума оплати. Відповідач документів для підтвердження розрахунків з постачальником та перевізником в електронному повідомленні від 23 квітня 2014 року не вимагав. Як вбачається з платіжного документа від 06 травня 2014 року (а.с.81) за товар постачальнику позивач сплатив 17816,52 євро, що відповідає інвойсу від 17 квітня 2014 року № 113588, який був взятий для розрахунку митної вартості товару в ДМВ від 23 квітня 2014 року.

Рішення про коригування митної вартості та картка відмови обґрунтовані не наявністю розбіжностей у документах, а відсутністю числових даних щодо усіх складових митної вартості за обраним декларантом методом.

Щодо твердження апелянта про неприйнятність експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати від 18 червня 2014 року №В-1759, оскільки експертом встановлено, що ринкова вартість плівки ПВХ становить від 1,33 до 2,07 євро за 1 кг ваги (вартість імпортованого позивачем товару - 2,0633 євро за 1 кг), а, відтак, при загальній сумі контракту від 26 березня 2014 року №26032014/5 - 500 тис. євро оптові знижки на партії товару будуть дуже значні (фактична ціна продажу може бути меншою на 5-20%). Вартість оцінюваної плівки за документами становить 1,97 євро (без урахування транспортних витрат). Тобто, вартість плівки відповідає середньо ринковим цінам на аналогічну продукцію, то колегія суддів зазначає, що зазначений висновок на час ввезення товару 23 квітня 2014 року на митну територію України був відсутній у позивача, оскільки такий висновок подається відповідно до ч.3 ст.53 МК України лише за їх наявності на письмову вимогу органу доходів і зборів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються (вартість операції) щодо товарів відповідно до ДМВ від 23 квітня 2014 року №205070000/2014/012669, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така не підлягає задоволенню, оскільки скасування рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення передбачають здійснення митного контролю за поданими 23 квітня 2014 року МД та ДМВ з урахуванням також і додатково поданих документів. Крім того, таке належить до компетенції митного органу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014р.по справі №803/1521/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: В.В.Ніколін

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 03.07.2015р.