Справа № 806/1166/15
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"16" червня 2015 р. Справа № 806/1166/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "25" березня 2015 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. до Богунського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Богунського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання незаконними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. до Богунського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання незаконними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії з тих мотивів, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач у справі подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і направити справу для розгляду по суті позовних вимог до суду першої інстанції.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача та представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Однак, відповідно до частини 4 статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, за загальним правилом, сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист, при цьому критерієм визначення юрисдикції судів щодо справи повинен бути один - це суд який видав виконавчий документ, про що наголошено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року №5 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (зі змінами та доповненнями).

В своїй ухвалі суд першої інстанції обґрунтовано покликається на те, що юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, необхідно визначати з урахуванням юрисдикції суду, до якого належить суд, який видав виконавчий документ, та статусу позивача як сторони у виконавчому провадженні. У разі коли у зведеному виконавчому провадженні об'єднані виконавчі провадження з примусового виконання рішень, виданих виключно господарськими чи цивільними судами, рішення, дії чи бездіяльність державної виконавчої служби сторони можуть оскаржити відповідно до господарського чи цивільного суду.

Разом з тим, всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що у позовній заяві нею наводилися лише ті виконавчі листи, які стосувалися безпосередньо позивача, однак у зведеному виконавчому провадженні містяться і виконавчі документи, видані іншими суб'єктами та судами різних юрисдикцій.

Колегія суддів з цього приводу вважає вказати на наступне.

Матеріли справи не містять достатніх даних, які давали б суду можливість чітко визначити, до якої юрисдикції віднесено розгляд даної справи, оскільки позивачем до позовної заяви не додано доказів про те, виконавчі документи яких органів чи судів, об'єднані у зведеному виконавчому провадженні.

Разом з тим, до позовної заяви були додані судові рішення Житомирського окружного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі №806/4823/14, де розглядався аналогічний позов. Зазначена справа судами розглядалася у порядку адміністративного судочинства.

Зазначені обставини давали суду першої інстанції можливість залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу подати додаткові документи, які б підтвердили, що поданий позов належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Натомість суд поспішно та передчасно прийняв оскаржену ухвалу про відмову у відкритті провадження, що в свою чергу не дає право позивачу звернутися до суду з аналогічним позовом повторно.

Відповідно до ст. 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на викладене, оскаржена ухвала є передчасною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, без з'ясування дійсних обставин справи та належної оцінки доказів, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, ст. 199, ст. 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. задовольнити, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "25" березня 2015 р. скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. вул. Артема,15,м.Київ,04053

3- відповідачу/відповідачам: Богунський відділ Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: ОСОБА_4 - АДРЕСА_1,10000,

ОСОБА_5 - АДРЕСА_2,10003

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" 10014, м.Житомир, пров.Львівський,2,