Справа № 826/7356/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/47301/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Маслія В.І.
Єрьоміна А.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р. у справі № 826/7356/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" до Київської міжрегіональної митниці про скасування рішення про коригування митної вартості,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Київської міжрегіональної митниці з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00678, винесеної М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200722/2 від 29.11.2013р., винесеного М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00678, винесеної М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200722/2 від 29.11.2013р., винесеного М/п «Східний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р. надійшла касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 липня 2011 року позивачем (Покупець) укладено з Підприємством «Guangdong Galanz Microwave Oven and Electrical Appliances Manufacturing co. Ltd» (Гуангдонг, Китай), зовнішньоекономічний контракт № 13/07/2011, відповідно до умов якого, Продавець зобов'язується поставити (продати) на протязі строку дії контракту на замовлення Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товари (побутова техніка, електротехніка та супутні товари до них), найменування, кількість і характеристики яких вказані у специфікаціях до контракту.

З метою проведення митного оформлення товару, позивачем до М/п «Східний» Київської регіональної митниці була подана електронна митна декларація № 100260000/2013/116408 та товаросупровідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, які зазначені в гр.. 44 даної декларації із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну - за ціною договору.

Зокрема, для підтвердження заявлених відомостей позивачем було подано наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) № 018890; копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) № 018886; копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) № 018887; копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) № 018888; копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) № 018889; копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) № 018885; довідка про транспорті витрати від 27.11.2013 року вих. № 107913; копія рахунку - фактури від 27.11.2013 року; повідомлення системи Свіфт від 03.09.2013 року; повідомлення системи Свіфт від 26.09.2013 року; повідомлення системи Свіфт від 31.10.2013 року; копія рахунку-фактури (проформи інвойсу) від 28.08.2013 року; копія рахунку-фактуру (інвойс) від 18.09.2013 року з перекладом; копія контракту № 13/07/2011 від 10.05.2011 року; копія додаткової угоди від 14.11.2012 року; копія Специфікації; прайс-лист (з перекладом на українську мову); копія експертної декларації митниці КНР № 33628618 (з перекладом на українську мову); копія експертної декларації митниці № 3628616 (з перекладом на українську мову); копія експертної декларації митниці № 33628613 (з перекладом на українську мову); копія експортної декларації митниці КНР № 33628617 (з перекладом на мінську мову); копії Декларацій про відповідність продукції вимогам технічних регламентів; копія екологічної декларації; копія експертного висновку Київської Торгово-промислової палати № 651/3 від 10.10.2013р.; копія експертного висновку Київської Торгово-промислової палати № 753 від 25.11.2013р.; копія митної декларації № 100260000/2013/116506; копія коносамента; копія сертифікату походження; копія пакувального листа; лист вих. № 1169 від 31.07.2013 року; виписка з бухгалтерської документації; лист вих. № 1043 від 02.07.2013 року; лист вих. № від 28.11.2013 року; копія ліцензійного договору з додатковими угодами, тощо.

Натомість митним органом на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України запропоновано подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товарів, які були подані декларантом разом з МД № 100260000/2013/116506.

За результатами розгляду поданих позивачем до митного оформлення документів, відповідачем було виявлено, що вони не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а також містили розбіжності.

29 листопада 2013 року М/п «Східний» Київської регіональної митниці було винесено рішення про коригування митної вартості № 100260000/2013/200722/2 та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00678, внаслідок чого було збільшено митну вартість товару на 759 483,91 грн., що призвело до збільшення суми сплати мита на 60 758,72 грн. та податку на додану вартість на 164 048,53 грн.

Не погодившись з вищевказаними рішенням та карткою відмови позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Задовольняючи позов в частині скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будь-яких фактичних доказів щодо наявності у митного органу сумнівів щодо застосування основного методу (за ціною договору) визначення митної вартості товару позивача, представником відповідача до суду не надано, у зв'язку з чим у митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган послався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості.

Однак, митний орган незважаючи на надання позивачем усіх витребуваних додаткових документів, дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суди дійшли вірного висновку, що відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Таким чином, на думку судів, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів, а також необґрунтована неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: