Справа № 817/1688/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/1688/15

02 липня 2015 року 11 год. 10хв. м. Рівне

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 державного аграрного коледжу

до Державної фінансової інспекції у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення в частині , -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 державний аграрний коледж звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Рівненській області про визнання протиправними та скасування пунктів 7, 11 вимоги "Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення порушень законодавства" від 27.02.2015 року №17-07-17/1689.

У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали. На їх обґрунтування пояснили суду, що відповідачем проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за 2012-2013 роки та січень-жовтень 2014 року, за наслідками якої виявлено порушення фінансової дисципліни, в тому числі, в частині незаконного списання рекламної продукції без підтвердження одержувачем її отримання та не відшкодування випускниками, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, які не відпрацювали за призначенням 3-х років, вартості навчання. Представники позивача з такими висновками відповідача не погоджуються, вважають їх безпідставними. Вказали, що законодавством не передбачено включення до актів про списання рекламної продукції відомостей про одержувача, а також зазначили, що студенти, які розірвали угоди про підготовку за державним замовленням, мали на це об'єктивні причини.

З цих підстав просять позов задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки не вказав, заперечень на адміністративний позов не подав.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача, на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 12.11.2014-23.01.2015 року Державною фінансовою інспекцією у Рівненській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 державного аграрного коледжу за 2012-2013 року та січень-жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт від 26.01.2015 року №17-07-06/1 (а.с. 17-24).

На підставі акту ревізії органом державного фінансового контролю пред'явлено в.о. директора ОСОБА_1 державного аграрного коледжу ОСОБА_4 вимогу "Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення порушень законодавства" від 27.02.2015 року №17-07-17/1689, пунктами 7 та 11 якої останнього у строк до 24.04.2015 року зобов'язано (а.с. 14-16):

-забезпечити відшкодування вартості незаконно списаних книг на суму 6840,00 грн.;

-забезпечити повернення до Державного бюджету України витрачені кошти на навчання студентів за державним замовленням на суму 391198,00 грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

В основу зазначених пунктів вимоги покладено наступні висновки відповідача:

-списання книг-рекламного видання здійснено підконтрольною установою без фактичного підтвердження одержувачем стану їх отримання на загальну суму 6840,00 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерській облік і фінансову звітність в Україні", п.п. 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88;

-завдання державному бюджету матеріальної шкоди на загальну суму 391198,00 грн. внаслідок не здійснення відпрацювання 26 випускниками, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, за призначенням 3-ох років та не відшкодування ними вартості навчання, що є порушенням п. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, п. 2 Указу Президента України "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992, п. 2.3 Порядку працевлаштування випускників аграрних вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням з урахуванням специфіки галузі, що затверджений Наказом Міністерства аграрної політики України від 06.06.2005 року №248.

У строк, встановлений вимогою, пункти 7, 11 позивачем у повному обсязі не виконано (а.с. 25-98).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 113 Бюджетного кодексу України, до повноважень органів державного фінансового контролю з контролю за дотриманням бюджетного законодавства належить здійснення контролю за цільовим і ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів.

Згідно з п. 1 Положенням про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011, дана інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 1 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у бюджетних установах, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Частиною 2 статті 2, частиною 1 статті 4 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХІІ визначено, що державний фінансовий контроль забезпечується, в тому числі, через проведення інспектування, яке здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХІІ, орган державного фінансового контролю вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХІІ, органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Повноваження аналогічного характеру закріплені в абзаці 2 підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХІІ встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

В силу вимог підпункту 21 пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011, Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХІІ та абзацу 3 підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011, органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, органу державного фінансового контролю надано право здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення цих правопорушень.

У разі виявлення під час ревізії збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю повинен визначити їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, про що може зазначити в обов'язковій до виконання вимозі та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Водночас, вимога органу державного фінансового контролю спрямована виключно на коригування роботи підконтрольної установи та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених під час ревізії збитків, завданих державі та/або об'єкту контролю, то попри зазначення у вимозі про їх наявність, вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, враховуючи, що пункти 7, 11 вимоги Державної фінансової інспекції у Рівненській області вимоги "Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення порушень законодавства" від 27.02.2015 року №17-07-17/1689 стосуються відшкодування завданих органу контролю збитків, у них вказано їх розмір, дана вимога не породжує для позивача жодних правових наслідків, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом і правильність їх обчислення перевіряє суд, що розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права висловлені Верховним Судом України у постановах від 07.10.2014 року по справі №21-368а14 та від 27.01.2015 року по справі №21-436а14, які в силу вимог статті 244-2 КАС України є обов'язковим для врахування судом під час розгляду і вирішення даної справи.

З огляду на це, суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - ОСОБА_1 державному аграрному коледжу у задоволенні адміністративного позову до Державної фінансової інспекції у Рівненській області про визнання протиправними та скасування пунктів 7, 11 вимоги "Про пред'явлення обов'язкових до виконання вимог щодо усунення порушень законодавства" від 27.02.2015 року №17-07-17/1689 відмовити повністю.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 державного аграрного коледжу до Державного бюджету України судовий збір у сумі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.