Справа № 805/2135/15-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 р. Справа № 805/2135/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Час прийняття постанови: 10 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя: Куденков К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобовязання нарахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі, зобовязання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1М.) звернулась до суду із адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (надалі відповідач, ТУ ДСА в Донецькій області) про стягнення заборгованості по заробітній платі за вересень, жовтень, листопад 2014 року, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 01.12.2014р. по день винесення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.11.2014р. її було звільнено з посади секретаря судового засідання Тельманівського районного суду Донецької області. Проте, в день звільнення не було проведено повного розрахунку всіх належних позивачу сум. Посилаючись на статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Заявою вх. №10176/15 від 30.06.2015р. позивач змінила позовні вимоги та просила: зобовязати ТУ ДСА в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість по заробітній платі за вересень, жовтень та листопад 2014 року; зобовязати ТУ ДСА в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 01.12.2014р. по день винесення рішення у справі, з відрахуванням всіх передбачених чинним законодавством України платежів та зборів.

Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, місце й час судового розгляду була повідомлена належним чином, до позовної заяви додала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, за яими просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначив, що згідно Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №595 передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Також, відповідач посилається на призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 06.08.2014р. №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», та на лист Державної казначейської служби України від 13.10.2014р. №14-08/3291-22698 «Щодо дотримання бюджетного законодавства» відносно призупинення казначейського обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою, а також призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій на зазначеній території банками України, небанківськими установами та національним оператором поштового звязку, які є учасниками платіжних систем.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, місце й час судового розгляду був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Враховуючи положення ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Згідно копії паспорту громадянина України СМ984773, виданого 02.11.2007р. Тельманівським РВ ГУ МВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Тельманівський район Донецької області).

Із наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 Миколаївни АХ №102122 вбачається, що 16.01.2009р. позивача прийнято на посаду секретаря судового засідання Тельманівського районного суду на підставі наказу №3-к від 16.01.2009р., та 28.11.2014р. звільнено з займаної посади за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, відповідно до наказу №48-к від 28.11.2014р.

Позивачем надано до суду копію наказу Тельманівського районного суду Донецької області від 28.11.2014р. №48-к, відповідно до якого звільнено секретаря судового засідання Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_1 із займаної посади 28.11.2014р. за угодою сторін відповідно до п.1 статті 36 КЗпП України з відрахуванням із заробітної плати ОСОБА_1 компенсації за використану щорічні основну відпустку за період роботи з 16.01.2014 року по 16.01.2015 року тривалістю 5 календарних днів.

Листом від 09.06.2015р. №08-2578-15 відповідач повідомив, що наказ №48-К від 28.11.2014р. до ТУ ДСА в Донецькій області не надходив.

Згідно наданої відповідачем довідки про середню заробітну плату (дохід) №08-524 від 09.06.2015р., ОСОБА_1 нарахована заробітна плата, з якої сплачувалися страхові внески за розрахунковий період липень 2014р. у розмірі 1 598,13 грн., за серпень 2014р. 3 598,13 грн. та визначено заробітну плату, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати у липні 2014р. - у розмірі 1 598,13 грн., у серпні 3 598,13 грн.

При цьому, за періоди вересень 2014р., жовтень 2014р. та листопад 2014р. відповідні суми нарахувань та відрахувань відсутні.

ТУ ДСА в Донецькій області надано довідку №08-523 від 09.06.2015р., з якої вбачається, що сума оподатковуваного доходу ОСОБА_1 в 2014 році за період з січня по грудень склала: за січень 1 422,76 грн., за лютий 1 481,20 грн., за березень 1 481,20 грн., за квітень 2 969,25 грн., за травень 1 610,94 грн., за червень 1 549,41 грн., за липень - 1 598,13 грн., за серпень 3 598,13 грн.

Відповідно до довідки про доходи №08-522-15 від 09.06.2015р., виданої ТУ ДСА України в Донецькій області, ОСОБА_1 працювала у Тельманівському районному суді з 16.01.2009р. по 28.11.2014р. на посаді секретаря судового засідання, загальна сума доходу позивача за період з 01.01.2014р. по 31.08.2014р. становила 15 711,02 грн.

Також, у вказаній довідці вказано зарплату ОСОБА_1 за січень 2014р. у розмірі 1 422,76 грн., за лютий 2014р. 1 481,20 грн., за березень 2014р. 1 481,20 грн., за квітень 2014р. 2 969,25 грн., за травень 2014р. 1 610,94 грн., за червень 2014р. 1 549,41 грн., за липень 2014р. - 1 598,13 грн., за серпень 2014р. 3 598,13 грн.

Позивачем до суду надано копію наказу Тельманівського районного суду Донецької області від 01.09.2014р. №32-а, з якої вбачається, що з 01.09.2014р. по 14.09.2014р. продовжено простій у роботі суду.

Згідно копії наказу Тельманівського районного суду Донецької області від 15.09.2014р. №33, продовжено з 15.09.2014р. по 30.09.2014р. простій у роботі суду.

Відповідно до копії наказу Тельманівського районного суду Донецької області від 01.10.2014р. №34-а, продовжено з 01.10.2014р. по 14.10.2014р. простій у роботі суду.

Згідно копії наказу Тельманівського районного суду Донецької області від 15.10.2014р. №35-а, продовжено з 15.10.2014р. по 31.10.2014р.. простій у роботі суду

Також, згідно копії наказу Тельманівського районного суду Донецької області від 03.11.2014р. №36-а, простій у роботі суду продовжено з 03.11.2014р. до закінчення антитерористичної операції на території Донецької області.

У вказаних копіях наказів простій роботи суду визнано таким, що виник не з вини працівників суду та зумовлений загрозою їх життю та здоровю, а також дозволено працівникам суду на час встановлення простою суду не перебувати за основним місцем роботи. Також, вказаними наказами передбачено збереження у межах кошторису середнього заробітку для працівників, які підпадають під дію простою.

Листом від 26.06.2015р. №08-2850-15 відповідач повідомив, що надати табель обліку робочого часу ОСОБА_1 за вересень-листопад 2014р. та відомості щодо наявності постою в роботі Тельманівського районного суду Донецької області в цей період немає можливості у звязку з відсутністю відповідних документів.

Частиною 1 статті 34 Кодексу законів про працю України визначено, що простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

За приписами частин 1-3 статті 113 Кодексу законів про працю України передбачено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 98 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ст.33 Закону України 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» встановлено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Відповідно до абзацу першого п.2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №595 встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 3 вказаного Тимчасового порядку визначено, що заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Статтею першою Закону України від 13 січня 2015 року №85-VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

На момент розгляду цієї справи Закон України від 13 січня 2015 року №85-VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» або окремі його положення таким, що не відповідає Конституції України не визнавався.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вирішення питання щодо погашення заборгованості із виплати заробітної плати, а також виплати середнього заробітку за весь час затримки, є передвчасним, оскільки за приписами ст.1 Закону України від 13 січня 2015 року №85-VIII відповідні заходи повинні бути вжиті до 31 грудня 2015 року та не потребують прийняття відповідного судового рішення щодо зобовязання нарахувати та виплатити або стягнення заробітної плати.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобовязання нарахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі, зобовязання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відмовити повністю.

Постанова прийнята у порядку письмового провадження та складена у повному обсязі 03 липня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Куденков К.О.