Справа № 2а-15635/11/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Київ К/9991/46434/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Борисенко І.В., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представника позивача Петренка С.В.,

прокурора Семененка В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 по справі №2-а-15635/11/2070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Енергетичні технології» до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова, за участю прокуратури Київського району міста Харкова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника позивача та прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Енергетичні технології» до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова, за участю прокуратури Київського району міста Харкова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.06.2011 №000041505/0.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Київському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби 11.07.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 19.07.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Київському районі міста Харкова була проведена документальна невиїзна перевірка позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Енергетичні технології» з питання достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за січень-березень 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у зв`язку із включенням до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, щодо яких встановлено порушення порядку реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулася після їх видачі.

Так, перевіркою виявлено, що податкові накладні:

від 31.01.2011 №74 на загальну суму 6500000,00грн. (ПДВ 1083333,33грн.) внесено до Єдиного реєстру податкових накладних 15.03.2011;

від 31.01.2011 №308 на загальну суму 9027981,57грн. (ПДВ 1504663,60грн.) внесено до Єдиного реєстру податкових накладних 17.02.2011;

від 28.02.2011 №101 на загальну суму 9144500,00грн. (ПДВ 1524083,33грн.) внесено до Єдиного реєстру податкових накладних 12.03.2011;

від 31.03.2011 №106 на загальну суму 14185000,00грн. (ПДВ 2364166,67грн.) внесено до Єдиного реєстру податкових накладних 12.04.2011.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Київському районі міста Харкова складено акт від 06.06.2011 №2181/15-509/32949766 та прийнято податкове повідомлення-рішення 22.06.2011 №000041505/0, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку додану вартість у розмірі 5392915,00грн., у тому числі за основним платежем 5392914,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1,00грн.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних..

Згідно з абзацом восьмим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до абзацу дев'ятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 1 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, цей Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних платників ПДВ - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, що містяться у Реєстрі.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними або іншими документами, встановленими Податкового кодексу України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Це право вони мають незалежно від часу внесення платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних до Реєстру. Визначальним є факт підтвердження операцій податковими накладним і факт внесення їх до Реєстру в строки відведені для складання та подання податкової звітності з ПДВ.

Окрім того, згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України обов'язок із оформлення і реєстрації податкових накладних покладено на платника податку - продавця товарів (послуг), а не платника податку, який формує податковий кредит, і при цьому зазначена стаття не містить імперативних приписів про неприйнятність цих документів через несвоєчасність (не у день надання) внесення їх до Реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні від 31.01.2011 №308, від 28.02.2011 №101, від 31.03.2011 №106 було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 17.02.2001, 12.03.2011 та 12.04.2011 відповідно, тобто у строки, відведені законодавством для складання та подання податкової звітності з ПДВ.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до положень пункту 201.10 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до Державної податкової адміністрації України є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова накладна від 31.01.2011 №74 була доставлена та збережена на рівні Державної податкової адміністрації України 11.02.2011, що підтверджується квитанцією №1.

Доказів надіслання продавцю протягом операційного дня квитанції про неприйняття податкової накладної податковим органом не наведено.

За таких обставин, податкова накладна від 31.01.2011 №74 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.02.2011, тобто також в межах законодавчо визначених строків.

Таким чином, послання податкового органу на квитанцію №2 про прийняття документу на районному рівні як підтвердження реєстрації податкової накладної від 31.01.2011 №74 в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.03.2011 є необґрунтованим.

Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що на час проведення перевірки позивачем було здійснено коригування податкового кредиту, визначеного на підставі податкової накладної від 31.01.2011 №74, в сторону зменшення у зв'язку з поверненням від контрагента на рахунок позивача коштів згідно розрахунків коригування.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин щодо здійснення реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних межах законодавчо визначених строків, висновок судів попередніх інстанцій про неправомірність податкового повідомлення-рішення 22.06.2011 №000041505/0 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 по справі №2-а-15635/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ І.В. Борисенко

__________________ А.М. Лосєв