Справа № 826/20590/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - Відповідач) в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив скасувати податкову вимогу від 19.12.2014 року №Ф-819, рішення від 13.01.2015 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1 517,78 грн та податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № на суму 11 945,25 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог п.4 ст.4 розділу 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо несплати єдиного соціального внеску за 2012 рік на загальну суму 15 177,79 грн та п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми зобов'язань за період 2012 року на загальну суму 9 556,20 грн.

За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено акт від 19.12.2014 року №607/919/17-01/НОМЕР_1.

На підставі вказаного акту Відповідачем була сформована та направлена Позивачу вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2014 року №Ф-819 на суму 15 177,79 грн та прийняті рішення від 13.01.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1 517,78 грн та податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 року №, яким Позивачу визначено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у загальній сумі 11 945,25 грн, у тому числі штрафних санкцій у розмірі 2 389,05 грн.

Відповідно ч.1 ст.128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями п.п. 177.1, 177.2, 177.6 ст.177 Кодексу передбачено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У разі якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Отже, фізична особа-підприємець на рівні з доходами від зайняття підприємницькою діяльністю може отримувати інші доходи як фізична особа, які необхідно вирізняти при визначенні об'єкту оподаткування такого суб'єкта господарської діяльності.

31.03.2004 року Позивач зареєстрований Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією.

З довідки від 01.04.2004 року №425/19-01/213 вбачається, що Позивач як платник податків взятий на облік у ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві та перебуває на загальній системі оподаткування (а.с.7).

Позивачем за спірний період було подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік, якою задекларовано відсутність доходу Позивача. Зазначені показники пояснюються відсутністю здійснення господарських операцій.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку на підставі заяви про порушення податкового законодавства від 27.10.2014 року громадянки ОСОБА_3, до якої додано копію розписки про отримання коштів (а.с.44-46).

З наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_3 вбачається, що у зв'язку із досягненням домовленостей з Позивачем про виконання робіт із реконструкції житлового будинку нею було передано останньому кошти у загальній сумі 63 708,00 грн.

ОСОБА_3 вказує, що Позивач будучи зареєстрованим суб'єктом господарювання не надав їй касові чеки, а лише написав розписку про тримання зазначеної суми як фізична особа (остання дата розписки 01.10.2012 року).

Колегія суддів звертає увагу, що з вказаної заяви та розписки неможливо встановити, що виконання зазначених робіт було здійснено саме суб'єктом підприємницької діяльності - Позивачем.

У Позивача пояснень, з приводу вказаних у заяві обставин, податковим органом не відбирались.

Дослідження будь-яких інших документів бухгалтерського чи податкового обліку, що можуть підтвердити чи спростувати факт порушення податкового законодавства, Відповідачем не здійснювалось.

Отже, під час проведення перевірки єдиною підставою для висновків про порушення Позивачем податкового законодавства слугувала вказана вище заява з доданою до неї копією розписки.

Відповідач, здійснюючи донарахування грошових зобов'язань посилався на те, що Позивач у 2012 році занизив показник валового доходу за проведеними господарськими операціями на загальну суму 63 708,00 грн, що призвело до недоїмки зі сплати податків у бюджеті.

Об'єкт оподаткування визначався сумою вказаної у розписці, на яку Відповідач посилається, як на належний та достатній доказ на підтвердження здійснення господарських операцій та отримання доходу суб'єктом господарювання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновки викладені в акті перевірки не ґрунтуються на належних доказах, а тому податкова вимога та податкові повідомлення-рішення, винесені за результатами такої перевірки, є протиправними.

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб»єкта владних повноважень при прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2014 року № Ф-819, рішення від 13.01.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкового повідомлення-рішення від 13.01.2015 року №, а тому оскаржувані вимога та рішення підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 01 липня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.