Справа № 813/1212/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Справа № 813/1212/15

10:13 год.

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Грень Н. М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Проектування «Комфортбуд» про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТзОВ «Інститут проектування «Комфортбуд» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.03.2015р..

Позовні вимоги мотивовані пропуском строку, передбаченого п. 86.8. ПК України для прийняття оскаржуваного рішення, забороною проведення перевірок по питаннях, що були предметом попередніх перевірок, можливістю проведення перевірок субєктів господарювання з обсягом доходу до 20 млн. грн. за попередній календарний рік виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання, згідно із вимогами КПК України або згідно рішення суду. Посилається на самовільне визначення відповідачем суми по розрахункам з ТзОВ «Білд Компані», відступленої на користь ТзОВ «Ренфорс» безнадійною заборгованістю.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов заперечив. Посилається на те, що заборгованість позивача перед ТзОВ «Білд Компані» виникла станом на 20.04.2012 р., у той час як ТзОВ «Ренфорс», на користь якого було відступлено право вимоги, з 27.01.2012 р. значиться в реєстрі як припинене, але не зняте з обліку. ТзОВ «Білд Компані» з 23.07.2012 р. перебуває в розшуку. Стверджує про наявність у цих організацій ознак фіктивності.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

ДПІ у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «ІП «Комфортбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТзОВ «Білд компанія () за період з 01.10.2012 по 01.02.2014 та ТОВ «Ренфорс» () за період з 01.10.2012 по 01.02.2014 року.

Актом від 19.02.2015 №140/13-50-22-01-17/34259862 зафіксовано порушення позивачем п. 135.5.4 ст.135 ПК України, що призвело до заниження податку на прибутку на загальну суму 187145 грн.

З цієї підстави було винесено податкове повідомлення-рішення ДПI у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 04.03.2015 року № на суму 233931 грн. по податку на прибуток, з яких 187145 грн. основний платіж, 46786 грн. штрафні санкції

Позивач посилається на порушення відповідачем строку, передбаченого п. 86.8. ПК України для прийняття оскаржуваного рішення. Однак, таке покликання носить формальний характер, оскільки законодавство не ставить в залежність від такого строку законність оскаржуваного рішення.

Позивач також посилається на неможливість проведення такої перевірки в силу закону.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VI1I, доповнено пункт 78.2 статті 78 Кодексу абзацом другим, згідно з яким контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. Зазначені рекомендації викладені також в листі Державної фіскальної служби України від 28.01.2015 №2463/7/99-99-22-02-04-17 «Про окремі питання проведення перевірок у 2015-2016 роках».

Однак, плановою перевіркою позивача був охоплений період фінансово-господарської діяльності підприємства з 01.10.2010 року по 30.09.2012 рік. Згідно із постановою слідчого податковій інспекції слід перевірити дотримання вимог платником податків законодавства по взаємовідносинах з ТзОВ «Білд компані» за період з 01.09.11 по 01.02.14 та з ТзОВ «Ренфорс» за період з 01.02.12 по 01.02.14. Суд звертає увагу позивача що згідно з п.78.2 ст.78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, перевірка проводилась на підставі постанови слідчого згідно із КПК України та, окрім того, актом перевірки виявлено порушення за пізніший, ніж був раніше перевірений, період за 2013 рік.

Таким чином, хоча предметом планової перевірки частково було охоплено вже перевірений період, порушення виявлені за інший період, який ще не був предметом перевірки. З урахуванням наведеного, посилання позивача на таке порушення не впливає на висновки суду.

Як встановлено з акту перевірки, порушення відповідач вбачає у тому, що відповідно до представлених ТзОВ «ІП «Комфортбуд» первинних та бухгалтерських документів, на вимогу ДПІ у Сихівському районі м.Львова ДФС у Львівській області від 05.02.2015 за №2045/13-50-22- 01-13/104, за період з 01.09.2011 року по 19.04.2012 рік ТзОВ «ІП «Комфортбуд» - замовником - укладено угоди з ТзОВ «Білд компані» - виконавцем - про виконання ТзОВ «Білд компані» окремих розділів проектних документацій. Загальна вартість придбаних робіт ТзОВ «ІП «Комфортбуд» від ТзОВ «Білд компанія становила 5060424 грн., в т.ч. ПДВ - 843 404 грн.. Розрахунки ТзОВ «ІП «Комфортбуд» з ТзОВ «Білд компані» проведено у безготівковій формі на суму 4075449 грн. в період з 17.10.2011 по 19.04.2012 року.

ТзОВ «Білд Компані» 11.10.2012 р. укладений договір з ТзОВ «Ренфорс» про відступлення права вимоги №1110-12, за яким первісний кредитор (ТзОВ «Білд Компані») передав новому кредитору (ТзОВ «Ренфорс») право вимоги до ТзОВ «ІП «Комфортбуд» на суму 837776 грн. та 147199 грн.. На підставі цього договору, первісним кредитором скеровано позивачеві повідомлення про відступлення права вимоги №66 від 12.10.2012 р., на підставі якого позивач провів розрахунки із новим кредитором, що підтверджується відповідними виписками по рахунку.

Суть порушення відповідач вважає у тому, що така сума, сплачена позивачем новому кредитору, розцінена ним як безнадійна заборгованість в силу припинення первісного кредитора та наявності ознак фіктивності у нового кредитора.

Відповідач посилається на те, що згідно з інформацією, яка міститься в електронній системі органів ДФС «Податковий блок» та детальної інформації з ЄДР, державну реєстрацію ТзОВ «Білд компанія припинено 13.05.2013 р. у зв'язку з банкрутством, знято з обліку в ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька 14.08.2013 року. Відповідно до поданих платником декларацій з податку на прибуток за 2011 рік сума доходу від операцій з продажу становила 394848 грн., сума доходу від операцій з продажу за 2012 рік становила 1587011 грн.

Кредиторська заборгованість перед ТзОВ «Білд компані» в загальній сумі 984975 грн., яка у бухгалтерському обліку ТзОВ «ІП «Комфортбуд» виникла станом на 20.04.2012

відповідно до договору №1810/11 від 18.10.2011 на суму 147199 гри. та станом на 28.02.2012 відповідно до договору №1509/11 від 15.09.2011 на суму 837776 грн., на підставі отриманого повідомлення (вх.№66 від 12.10.2012 року) від ТзОВ «Білд компані» - Первісного кредитора про відступлення права вимоги перераховано новому кредитору - ТзОВ «Ренфорс» в сумі 984975 грн. декількома платежами протягом періоду: жовтень 2012 року на суму 800000 гри., листопад 2012 року на суму 184975 грн.

В електронній системі ДФС «Податковий блок» - «Перегляд результатів співставлення на підставі додатку 5 до декларації з ПДВ» відсутні задекларовані операції ТзОВ «Білд компані» з ТзОВ «Ренфорс» по контрагенту ТзОВ «Білд компані» в системі «Податковий блок» є інформація, що 23.07.2012 року платника передавалось в розшук. ТзОВ «Ренфорс» перебуває па обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва з 09.02.2012 року. Станом на 27.01.2015 року стан платника « 11» - припинено, але не знято з обліку.

Згідно матеріалами ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві для досудового розслідування (вих.№2196/9/26- 55-18-05-09 від 21.03.2014 року), у штаті ТОВ «Ренфорс» працювали лише громадяни України ОСОБА_3 (засновник та бухгалтер) та ОСОБА_4 (засновник та директор). Відповідно до відповіді ГУ статистики у м. Києві №04/2-29/6105 від 31.03.2013 року ТОВ «Ренфорс» не включено до переліку звітних одиниць щодо подання обстеження ділової активності, форм державних статистичних спостережень із статистики капітальних інвестицій, інвестицій зовнішньоекономічної діяльності, основних засобів та будівництва.

Згідно інформації, яка міститься у постанові старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головною управління СБ України в м. Києві зазначено, що досудовим розслідуванням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 3 ст.28 та ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 та ч.2 ст.200 КК України, встановлено, що у лютому 2012 року громадянкою ОСОБА_5, за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим слідством особами, було створено субєкт незаконної діяльності - ТОВ «Ренфорс» (ЄДРПОУ-38103772), з метою прикриття незаконної діяльності. Оглядом банківських виписок по 26-ти рахунках ТОВ «Ренфорс» встановлено, що на вказані рахунки протягом 2012-2013 років перераховано 5 млрд.грн., які в подальшому перераховані на розрахункові рахунки інших субєктів господарювання, що мають ознаки фіктивності.

Також досудовим слідством встановлено, що 25 січня 2012 року згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ренфорс», а саме ОСОБА_3, яка володіла у сукупності 100 відсотками голосів, було прийнято рішення про заснування та затвердження статуту ТОВ «Ренфорс», а також сформований статуний капітал у розмірі однієї тисячі гривень (вартість принтеру марки «Brother»), При цьому, згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ренфорс» №1 від 25 січня 2012 року, місцем знаходження вказаного Товариства визначено наступну адресу: м. Київ, Печорський район, вул. Ковпака, буд.№4. Разом з тим, згідно довідки про надання інформації (№б/н від 21.07.2014 року), яка надійшла від власниці будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, Печорський район, вул. Ковпака, буд№4, громадянки України ОСОБА_6, жодних договорів з ТзОВ «Ренфорс», в тому числі договорів оренди зазначеного вище нежитлового приміщення, нею не укладалось. Крім цього, відповідно до повідомлення про неможливість проведення позапланової перевірки ТзОВ «Ренфорс» №536/26-55-22-02 від 07.11.2013 р., фактичне місцезнаходження зазначеного товариства не встановлено.

Також досудовим слідством встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 14.01.2014 року (справа №916/2464/13) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ «Ренфорс» та ліквідовано юридичну особу ТзОВ «Ренфорс».

Згідно із ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинною документа.

Оскільки адреса нового кредитора, зазначена у первинних документах, фактично йому не належить, відповідач покликається на відсутність у таких документів доказової сили. Отже, на його думку, перевіркою ТзОВ «ІП «Комфортбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТзОВ «Білд компані» (ЄДРГЮУ-37545051) та ТОВ «Ренфорс» (ЄДРПОУ-38103772) за період з 01.10.2012 по 01.02.2014 встановлено, що перераховані кошти ТзОВ «ІП «Комфортбуд» на рахунки ТзОВ «Ренфорс» не можна вважати погашенням кредиторської заборгованості, яка виникла за договорами, укладеними з ТзОВ «Білд компані», а тому кредиторська заборгованість ТзОВ «ІП «Комфоргбуд» перед ТзОВ «Білд „компані», яка станом на 01.10.2012 року становила 984 975 три. є безнадійною заборгованістю у звязку з ліквідацією ТзОВ «Білд компані» на підставі п. 14.1.11 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 135.5.4 сі. 135 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин), до складу інших доходів включається вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської Заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи. Заборгованість - сума фінансових зобов'язань, грошових боргів, що підлягає погашенню, поверненню в певний термін. Відповідно до п. 14.1.11 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин), безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а)заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б)прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в)заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; г)заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;г) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Однак, покликання відповідача на дані досудового слідства, не можуть братись до уваги в силу конституційних засад індивідуалізації юридичної відповідальності. Доказів набрання законної сили вироком суду у відповідній кримінальній справі суду не надано, у звязку із чим окремі докази, здобуті досудовим слідством не доводять факту порушення певними особами в силу ст. 71 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що договір про відступлення права вимоги сторонами не оскаржувався, недійсним не визнавався.

На дату існування спірних відносин на ТзОВ «Білд компані», ТзОВ «Ренфорс» не були виключені з реєстру, відповідно, залишаючись наділеними право- і дієздатністю. Припинення ТзОВ «Білд компані» у звязку із банкрутством відбулось значно пізніше дати існування спірних відносин на проведення розрахунків позивача із новим кредитором, у звязку із чим відповідач безпідставно покликається на правовий режим заборгованості позивача перед первісним кредитором як на безнадійну.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Долучені до матеріалів справи документи цим вимогам відповідають. Висновок відповідача про фактичну відсутність нового кредитора позивача за вказаною адресою не спростовує реєстрації нового кредитора саме за адресою, зазначеною у первинних бухгалтерських документах.

Посилання відповідача на можливе порушення податкового законодавства контрагентами позивача суд розцінює критично в силу принципу індивідуалізації юридичної відповідальності.

Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. Подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку в галузі оподаткування. Така позиція висловлена, зокрема, в Постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року в справі № 21-47а10, який зазначив, що "чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг) на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення щодо нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 468 грн., такий відповідно до ст. 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №000312201 від 04.03.2015 року.

3. Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Проектування «Комфортбуд» ( м. Львів, вул. Зелена, буд. 186; ) 468 (чотириста шістдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 01.07.2015 року.