Справа № 2-а-1635/11
Суддя: Лисюк О. Д.
Дата ухвалення: 2015-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1635/11
Провадження № 2-а-1635/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Лисюк О.Д.

секретаря Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій органу владних повноважень неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та нарахування додаткової пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій головного управління Пенсійного фонду України в Київській області неправомірними та здійснення нарахування і перерахування раніше призначеної додаткової пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) інвалідом 2 групи та до 12.01.2011 року перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.

З 13.01.2011 року перебуває на обліку в Баришівському Управлінні Пенсійного фонду в Київській області і йому призначена пенсія по інвалідності згідно ст.ст.50,54 закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС нарахування та виплата якої проводиться з 13.01.2011 року.

Відповідно до вказаного Закону, він має право на отримання як основної так і додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, всупереч діючого законодавства, головне управління Пенсійного фонду України в Київській області не виплачувало йому щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на те, що відповідач на його звернення про виплату не нарахованої додаткової пенсії відповів відмовою, позивач просив визнати дії відповідача неправомірними і зобов'язати його усунути зазначені порушення, провівши відповідні перерахунки відповідно до норм чинного законодавства за період з 22.05.2008 року по 12.01.2011 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився звернувшись до суду із заявою в якій зазначає, що заявлений ним позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. На адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на даний позов та клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Заперечуючи проти заявленого позову головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зазначає, що статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. Як вбачається, Позивач висуває позовні вимоги за період з 22.05.2008 року, в той час коли позов подано 18.03.2011р., тобто з пропущенням 6-ти місячного строку звернення до суду. Головне управління, ознайомившись з адміністративним позовом та доданих матеріалів не вбачає поважних причин для поновлення строків, встановлених ст. 99 КАС України. Відповідно до ст. 100 КАСУ адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Щодо додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, то з часу первинного призначення пенсії Позивачу, як потерпілому від аварії на ЧАЄС 1 категорії по 2-й групі інвалідності, додаткова пенсія за шкоду здоров'ю встановлена у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до постанови КМУ від 03.01.2002р № 1 з 02.10.1995 р. додаткова пенсія передбачена вищевказаним Законом, до 01.01.2008 року, обчислювалась виходячи з розрахункової величини 19,91 грн.

Про те, що такий розрахунок, до 01.01.2008 року проводився відповідно до постанови КМУ №1 від 03.01.2002 р. зазначено в п.13 постанови пленуму ВСУ від 15.04.2005 р. №4.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Відповідно до Закону України №231-У « Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 67 доповнено частиною третьою згідно якої, у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Відповідно до змін, внесених до вищезазначеного, Закону, перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму шляхом розрахунку коефіцієнту росту прожиткового мінімуму та підвищення додаткових пенсій на визначений коефіцієнт. Коефіцієнт росту прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, протягом 2007 року визначається шляхом порівняння розмірів прожиткових мінімумів. На визначений коефіцієнт збільшується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4.

Верховною Радою України ЗУ "Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50 Закону і з 01.01.2008р. розрахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1-ї категорії 2-ї групи інвалідності проводиться виходячи з розрахунку 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням конституційного суду України від 22.05.2008р. ця норма визнана не конституційною.

Стаття 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не була предметом розгляду Конституційного суду України, а отже, є чинною, і надає право КМУ встановлювати розміри виплат, передбачених ст. ст. 50 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у межах бюджетних асигнувань.

Порядок використання коштів Державного бюджету для виконання програм, пов'язаних з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок катастрофи на ЧАЕС затверджений Постановою КМУ від 20.09.2005р. № 936. Відповідно до цього порядку КМУ прийнято постанову № 530 від 28.05.2008р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", згідно якої розрахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1-ї категорії 2-ї групи інвалідності проводиться виходячи з розрахунку 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Указана постанова набрала чинності 22.05.2008р. (п. 15 Постанови).

Крім того, абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, оскільки в чинному законодавстві існують певні прогалини, про що в своїй ухвалі від 19.05.2009 р. зазначив Конституційний Суд України.

Враховуючи, вищенаведене та керуючись ст.ст. 8, 117, 152 Конституції України, ст.ст. 7,10,18-21 "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 50, ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 17,21, 49, 94, 99,100, 103, 162, 167 КАС України, просить суд в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Даний спір за участю Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області як суб'єкта владних повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є публічно-правовим і його вирішення згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки головне управління Пенсійного фонду України в Київській області як суб'єкт владних повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність порушення прав позивача з боку відповідача щодо перерахунку пенсії, суд керується наступним.

Судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ( категорія 1), інвалідом 2-ї групи та з 05.112001 по 12.01.2011 року перебував на обліку у головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області і отримував основну пенсію по інвалідності в порядку та умовах ст. ст. 18-21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю.

24 лютого 2011 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення нарахування і перерахування раніше призначеної основної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, однак відповідач своїм листом № 2091/04 від 15.03 2011 року відмовив в здійсненні такого перерахунку, мотивуючи тим, що розрахунок виплат, підвищень та додаткової пенсії проводиться на підставі нормативних актів, що не суперечить директивним рішенням Пенсійного фонду, відповідає повністю практиці органів Пенсійного фонду по всій Україні.

Вказані обставини визнаються сторонами і згідно ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають.

Статтею 49 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивач ОСОБА_1 перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області із 05.11.2001 року по 12.01.2011 року та отримував основну пенсію по інвалідності в порядку та умовах ст.ст.18-21 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ».

Згідно ст. 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 3 частини 1 статті 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи », яка набрала чинності з 22.05.2008 року, визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.п. 12 п. 28 розділу ІІ « Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст статті 50 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено у новій редакції, відповідно до якої особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам ІІ групи в розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу ІІ « Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» . Таким чином, положення пункту 28 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України « Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) інвалідом 2-ї групи та із 05.11.2001 по 12.01.2011 року перебував на обліку у головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області і отримував основну пенсію по інвалідності у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення. Додаткова пенсія йому нараховувалась та виплачувалась згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року і обчислювалась, виходячи з розрахункової величини 19 гривень 91 копійка.

За таких обставин є правильним та таким, що відповідає Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позовні вимоги ОСОБА_1 в його праві на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при вирішенні даного спору щодо визначення розміру додаткової пенсії позивача підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 49, 51 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року, відповідно до якої позивачу нараховувалась додаткова пенсія з розрахункової величини 19 гривень 91 копійка.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон статею 71 згідно якої, дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 49, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач і на підставі яких здійснювалось нарахування пенсії позивачу, оскільки вони істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинної з 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 49 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Дана норма є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати додаткову пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком, тому суд вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії в разі встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Право позивача на отримання додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 49,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину не виконання своїх обов'язків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Тому, суд приходить до висновку, що дії головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з приводу відмови у перерахунку призначеного ОСОБА_1 розміру додаткової пенсії, визначеному ст.ст. 49, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", слід визнати неправомірними та зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зробити перерахунок додаткової пенсії згідно ст.ст. 49, 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Жодних підстав поважності пропуску строку звернення до суду, чи клопотання про поновлення даного строку, позивач суду не надав.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав 18 березня 2011 року. Згідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду для захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк. Згідно ст.100 КАС України , пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Тому, застосувавши строк позовної давності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 18 вересня 2010 року.

Керуючись ст.ст. 8,9,99,100,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ , ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність та відмову головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної додаткової пенсії, виплата якої передбачена ст.ст. 49, 50, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України у Київської області відповідно до ст.ст. 49, 50, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ провести перерахунок та виплату з 18 вересня 2010 року призначеної ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Апеляційного адміністративного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_3