Справа № 821/797/15-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/797/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, у справі за позовом Каховського міжрайонного управління водного господарства до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Каховське міжрайонне управління водного господарства звернулося до суду з позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як проведені фінансові операції між позивачем та ТОВ «ЖЗЛ» спрямовані на отримання податкової вигоди, а надані ним докази жодним чином не спростовують висновків податкового органу, що викладені в акті перевірки, та не доводять реальності проведених господарських операцій між ними.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Каховське міжрайонне управління водного господарства зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку платників податків в Каховській ОДПІ в якості платника податку на додану вартість, згідно свідоцтва №30901270 від 11 лютого 2005 року.

Каховською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області проведено позапланову невиїзну перевірку Каховського МУВГ з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "ЖЗЛ", за період з 01 липня 2013 року по 31 липня 2013 року.

За результатом проведеної перевірки, податковим органом 02 лютого 2015 року складено акт №15/21-15-22-026/4394579, яким встановлено порушення п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, за спірний період, на суму 13333,33 грн.

Вказані порушення ґрунтуються на відображенні Каховським МУВГ у податковій декларації по податку на додану вартість, у період за липень 2013 року, господарської операції по придбанню матеріалів у ТОВ "ЖЗЛ", на загальну суму 80000,00 грн., в т.ч. ПДВ 13333,33 грн., яка не підтверджується товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання товару, при цьому, види діяльності ТОВ "ЖЗЛ" не відповідають вищевказаній задекларованій господарській операції.

За результатами перевірки податковим органом 13 лютого 2015 року прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 16666,66 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 13333,33 грн., за штрафними санкціями у сумі 3333,33 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо відсутності порушення податкового законодавства з боку позивача, так як господарські операції між ним та його контрагентом носять реальний характер та підтверджені належними доказами.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що на формування податкового кредиту у позивача, вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ «ЖЗЛ», за період з 01 липня 2013 року по 31 липня 2013 року.

Так, між Каховським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ «ЖЗЛ» 03 липня 2013 року укладено договір №1/07Б-258/13, згідно умов якого ТОВ «ЖЗЛ» зобов'язується здійснити поставку позивачу матеріалів у відповідності зі специфікацією №1 (додаток 1 до договору у якому визначено найменування, кількість, ціну та суму товару), що є невід'ємною частиною договору, а позивач зобов'язується прийняти поставлене обладнання і оплатити його вартість.

На виконання умов вищезазначеного договору судом зібрано наступні докази: копію додатку до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року; прибуткові та видаткові накладні; податкові накладні; платіжне доручення, що підтверджує безготівкову оплату отриманих послуг.

На підтвердження фактичного використання придбаного у ТОВ «ЖЗЛ» товару в матеріалах справи містяться копії актів списання товарів та копія звіту про витрату основних матеріалів у будівництві за березень 2014 року.

Із зібраних доказів вбачається, що факт отримання товарів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог законодавства та які вказують на товарність проведеної операції, а саме наявність операції, та їх оплата, що узгоджується з метою діяльності товариства.

Фактичною підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит став факт відсутності товарно-транспортних накладних, як первинного документу, що підтверджує придбання товару позивачем у ТОВ "ЖЗЛ".

Колегія зазначає, що для підтвердження спірних господарських операцій у судовому порядку, зокрема факту передачі товарів, платниками податків необхідно подавати належним чином складені первинні документи, в тому числі і товарно-транспортні накладні.

Проте, в даному випадку, передача товару від ТОВ «ЖЗЛ» до позивача, за зазначеним Договором, підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 1/07 від 03 липня 2013 року, в якій визначено найменування поставленого товару, найменування одиниці виміру, його кількість та вартість. Згідно вказаної видаткової накладної, зі сторони позивача товар отримано Горовим В.О. за довіреністю (довіреність № 154 від 03 липня 2013 року), яка внесена до журналу реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с. 39). Також позивачем надано докази оприбуткування вказаного товару, отриманого від Горового В.О. 03 липня 2013 року (а.с. 64).

Колегія зазначає, що наявність товарно-транспортної накладної на перевезення товару отриманого від ТОВ «ЖЗЛ», згідно вимог наказу Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568), яким затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не є виключною умовою отримання податкового кредиту, оскільки податкове законодавство не ставить в пряму залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних. Сам по собі факт відсутності товарно-транспортних накладних на поставлений товар, при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не позбавляє підприємство права віднести сплачений податок з цього товару до складу податкового кредиту, так як вказані правила не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку податкового кредиту.

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 20 листопада 2014 року по справі № К/800/47473/14.

Також, колегія вважає, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства позивачем, що ґрунтуються на основі протоколу допиту керівника ТОВ «Корпорація «Тандем» (Контрагент ТОВ «ЖЗЛ») є необґрунтованими, так як фактично позивач не перебував у господарських відносинах з ТОВ «Корпорація «Тандем», а тому відсутні будь-які об'єктивні факти причинно-наслідкового зв'язку між порушенням третіх осіб та позивачем.

Крім того, посилання відповідача на невідповідність видів діяльності ТОВ "ЖЗЛ" вчиненій господарській операції, а як наслідок фіктивності такої операції, є помилковим, так як чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку з ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем, належним чином, підтверджено реальність отримання товарів за вищевказаними операціями від свого контрагента, а тому оскаржуване рішення податкового органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло