Справа № 286/1175/15-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко В.І.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" червня 2015 р. Справа № 286/1175/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "30" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в Овруцький районний суд Житомирської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо не включення періоду проживання, як особи, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення для розрахунку зниження пенсійного віку на 6 років згідно ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області розглянути питання про призначення пенсії з урахуванням вищезазначеного зниження пенсійного віку.

Позов обґрунтовано тим, що з 26.04.1986 року по 25.12.1986 року та з 08.02.1991 року по даний час позивач зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1, але у період з 26.12.1986 року по 31.01.1989 року, хоча і без реєстрації, також постійно проживала за цією ж адресою разом із сином та свекрухою, оскільки чоловік позивача на той момент був військовослужбовцем на проходив службу в Калінінградській області та в Чехословаччині, позивач та її дитина були прописані з чоловіком, але у зв'язку з постійними хворобами дитини фактично залишились проживати в м.Овруч. Факт проживання у м.Овруч у період з 01.01.1986 року по 31.08.1989 року підтверджується довідкою Овруцької ЦРЛ від 01.04.2014 року № 87, яка відповідачем не взята до уваги.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 30.04.2015 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що ОСОБА_3 є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно копії паспорта позивач прописана за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 м.Овруч віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач при досягненні 51-річного віку, на початку 2015 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом № 3256/02 від 11.03.2015 року управління відмовило позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що ОСОБА_3 документально не підтверджено факту постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше трьох років, а підтверджено лише факт постійного проживання з 26.04.1986 року по 25.12.1986 року та з 08.02.1991 року по даний час, що сукупно складає 2 роки 6 місяців 24 дні і не надає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, а тому, на думку відповідача, право на пенсію за віком позивач набуде при досягненні 60-річного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років знижується пенсійний вік на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку (тобто 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Перелік документів, що подаються до органу пенсійного фонду для призначення пенсії встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (зареєстрований в Мінюсті 27 грудня 2005 року за № 1566/11846) з урахуванням змін внесених постановою Правління Пенсійного Фонду України від 15.10.2009 року №23-1 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2009 року за №1050/17066).

Пунктом 29 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: а) довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику; б) документи про стаж роботи; з) довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додатком 3; г) документи про місце проживання (реєстрації) особи; ґ) посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Тобто, в разі звернення особи з заявою про призначення їй пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Згідно статей 15, 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях, а посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» і «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, вставленими цим Законом.

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує період проживання в зоні радіоактивного є відповідна довідка органів місцевого самоврядування, у зв'язку з чим посилання позивача на довідку Овруцької ЦРЛ від 01.04.2014 року № 87, як на доказ, який підтверджує факт проживання у спірний період є безпідставним та судом до уваги не приймається.

Тому позовна вимога про визнання неправомірними дій відповіача щодо не включення періоду проживання, як особи, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення для розрахунку зниження пенсійного віку на 6 років згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволенню не підлягає.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції з приводу встановлення факту, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживала на території АДРЕСА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993 року.

Частиною 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи не вчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Зазначений перелік є вичерпним, тобто суд не може встановлювати обставини на вимогу позивача, та встановлювати наявність підстав - вказані вимоги не можуть бути предметом розгляду при вирішенні справи за нормами адміністративного судочинства України та підсудні адміністративному суду.

Встановлення обставин та фактів є виключною компетенцією судів інших видів юрисдикції, до компетенції яких віднесено розгляд і вирішення справ за такими позовними вимогами, тобто звертаючись з такими позовними вимогами до суду адміністративної юрисдикції, суд зазначає, що позивачем обрано неналежний захист своїх прав в розумінні адміністративного судочинства.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області розглянути питання про призначення пенсії зі зниження пенсійного віку, то з матеріалів справи вбачається, що позивачка заверталась до управління з відповідною заявою, однак їй листом від 11.03.2015 р. №3256/05 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії передчасно, адже відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсійний вік громадян, які станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, визначений в статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» знижується на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання, але не більше ніж на 6 років. А тому жінки, пенсійний вік яким знижено на 6 років, і які народились у 1963 році, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 54 років.

Тому позовна вимога про зобов'язання відповідача розглянути питання призначення пенсії з урахуванням зниження пенсійного віку також задоволенню не підлягає.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції в мотивувальній частині слід змінити, виключивши з неї встановлення факту проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки встановлення такого факту не відноситься до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Мотивувальну частину постанови Овруцького районного суду Житомирської області від "30" квітня 2015 р. змінити, виключивши з неї встановлення факту проживання ОСОБА_3 в зоні радіоактивного забруднення.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

- ,