Справа № 826/3355/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3355/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтепломонтаж»до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві № № , , від 10 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Будтепломонтаж» з питань правильності формування податку на додану вартість та витрат по взаємовідносинах з ТОВ «Будмехканвініон», ТОВ «Вітал-Тех», ТОВ «Укрбуд-Капітал», ТОВ «Аурум Інвест Груп» за весь період взаємовідносин, за результатами якої складено акт № 67/1-22-07-32154970 від 03 лютого 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Будтепломонтаж» п. п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на суму 57 581, 00 грн.; п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження суми податку на прибуток на суму 97 540, 00 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між ТОВ «Будтепломонтаж» та його контрагентами, а саме ТОВ «Будмехканвініон» за договором № 06-11 від 01 червня 2012 року; ТОВ «Вітал-Тех» за договором № 35 від 15 жовтня 2013 року; ТОВ «Укрбуд-Капітал» за договорів №01-8 від 01 серпня 2013 року; № 13-9 від 04 вересня 2013 року; № 15-9 від 06 вересня 2013 року; № 19-9 від 06 вересня 2013 року; № 14-8 від 21 серпня 2013 року; ТОВ «Аурум Інвест Груп» за рахунком-фактури № РФ07083 від 08 липня 2013 року.

На підставі акту перевірки ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 10 лютого 2015 року, яким позивачеві зменшено залишок від'ємного значення за вересень 2014 року у розмірі 44 729, 00 грн.;

№ від 10 лютого 2015 року, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 146 310, 00 грн. у тому числі: 97 540, 00 грн. - основний платіж, 48 770, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

№ від 10 лютого 2015 року, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 86 372, 00 грн. у тому числі: 57 581, 00 грн. - основний платіж, 28 791, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Будтепломонтаж» (покупець) та ТОВ «Вітал-Тех» (постачальник) укладено договір поставки № 35 від 15 жовтня 2013 року, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Виконання умов договору підтверджується договором поставки № 35 від 15 жовтня 2013 року, видатковими та податковими накладними за відповідні періоди.

Також, між ТОВ «Будтепломонтаж» (замовник) та ТОВ «Укрбуд-Капітал» (виконавець) укладено типові договори № 01-8 від 01 серпня 2013 року та №13-9 від 04 вересня 2013 року, № 15-9 від 06 вересня 2013 року, № 19-9 від 06.09.2013, № 14-8 від 21 серпня 2013 року відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання наступної роботи: виготовлення фільєрних пластин в кількості 75 штук; програмування АСУ ТП похилої дифузії; збирання щитів АСУ ТП похилої дифузії та АСУ ТП випарної станції в кількості 2 штуки; збирання щитів АСУ ТП дефекосатурації; алгоритмічне забезпечення, програмування та налагоджування АСУ ТП похилої дифузії та випарної станції.

Виконання умов вищезазначених договорів підтверджується договорами; актами здачі-прийняття робіт; податковими накладними.

Також, між ТОВ «Будтепломонтаж» (замовник) та ТОВ «Будмехканвініон» (виконавець) укладено договір № 06-11 від 01 червня 2012 року, відповідно до якого виконавець займається налагоджуванням системи автоматизації зерносушарки У13-СШ-25, а замовник оплачує роботу.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано договір, акт здачі-прийняття робіт; податкові накладні.

Крім того, між ТОВ «Будтепломонтаж» (одержувач) та ТОВ «Аурум Інвест Груп» (постачальник) відбулися господарські операції на підставі рахунку-фактури № РФ07083 від 08 липня 2013 року, відповідно до якого постачальник поставив товар, а одержувач оплатив його.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано рахунок-фактура № РФ07083 від 08 липня 2013 року; видаткова накладна та податкова накладна.

Відповідно до п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 201.4., 201.6. ст. 201 ПК України - податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1 названого Закону - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, виконання договорів підтверджується вищезазначеними матеріалами справи .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта з приводу наявності акту ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області № 393/22-03/38098037 від 31 липня 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вітал-Тех»»; ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 611/26-55-22-7/38705704 від 27 лютого 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрбуд-Капітал»»; ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 833/26-55-22-07/37449578 від 26 грудня 2013 року «Про результати документальної позапланово невиїзної перевірки ТОВ «Аурум Інвест Груп»; лист ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві № 7535/7/26-57-07-03 від 27 листопада 2014 року про допит свідка, оскільки в них не досліджувались поставка товару та правильність формування показників податкової звітності.

Крім того, відповідно до п. 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року - у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Колегія суддів також звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлений 02 липня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.