Справа № 810/536/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/536/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області в якому просив визнати протиправним рішення викладене в листі від 31.01.2015 № 156/14/10-36-04-08, зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років період навчання з 01.09.1984 по 26.02.1988 у Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби з коефіцієнтом 0,5, внести зміни до відповідних документів щодо призначення пенсії позивачу, провести перерахунок вислуги років відповідно до внесених змін.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення ГУ ДФС у Київській області викладене в листі від 31.01.2015 № 156/14/10-36-04-08.

Зобов'язано ГУ ДФС у Київській області зарахувати ОСОБА_5 до вислуги років період навчання з 01.09.1984 по 26.02.1988 у Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби з коефіцієнтом 0,5, внести зміни до відповідних документів щодо призначення пенсії позивачу, провести перерахунок вислуги років відповідно до внесених змін.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 у період з 2003 по 2011 роки перебував на службі в податковій міліції Державної податкової адміністрації в Київській області.

Відповідно до наказу ДПА в Київській області від 20.07.2011 № 327-«о» позивача звільнено у відставку за п.65 пп. «б» (через хворобу).

Згідно даного наказу календарна вислуга років позивача станом на день звільнення становить 22 роки 05 місяців 29 днів.

Позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та з 21.07.2011 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Вважаючи, що при звільненні календарну вислугу років обраховано невірно, а саме - протиправно не зараховано до вислуги років період навчання з 01.09.1984 по 26.02.1988 у Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби з коефіцієнтом 0,5, позивач звернувся до ГУ ДФІ у Київській області з метою проведення такого перерахунку (а.с.9).

ГУ ДФС у Київській області листом від 31.01.2015 № 156/14/10-36-04-02 (а.с.10) повідомлено позивача про те, що підстави для проведення перерахунку відсутні, оскільки період навчання у Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості не підлягає до зарахування у вислугу років у зв'язку з тим, що даний заклад не відноситься до вищих навчальних закладів.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність правових підстав для зарахування до вислуги років період навчання позивача в Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості в період з 01.09.1984 по 26.02.1988.

З таким висновком суду не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про вищу освіту», вищий навчальний заклад - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Законом Української PCP «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року, технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю.

Відповідно до ст. 34 Закону Української PCP «Про освіту», у редакції від 23 травня 1991 року, в Українській PCP вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 навчався в Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості в період з 01.09.1984 по 26.02.1988 рік, а технікуми вперше віднесено до вищого навчального закладу статтею 34 Закону України «Про освіту», в редакції від 23 травня 1991 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до 23.05.1991, Білоцерківський технікум м'ясної і молочної промисловості не мав статусу вищого навчального закладу.

Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, суд в своїй постанові посилається на рішення Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2013 року в адміністративній справі № К-33614/10.

Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що вказане рішення суду повністю підтримує позицію ГУ ДФС у Київській області, оскільки воно зобов'язало відповідача зарахувати до вислуги років час навчання у Комсомольському індустріальному технікумі за період з 26.06.1991, тобто після набрання чинності Закону України «Про освіту».

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області правомірно відмовлено позивачу в зарахуванні до вислуги років час навчання у Білоцерківському технікумі м'ясної і молочної промисловості, тому позовні вимоги позивача є безпідставними, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та підписано - 03.07.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.