Справа № 815/47/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/47/15

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області до Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення заборгованості в розмірі 15928,44 гривень на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И В:

05.01.2015 року Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 15928,44 грн. за липень-серпень 2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 17.04.2015 року Державним підприємством «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення подано апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що підприємством було направлено на адресу суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, однак, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання та розглянуто справу за відсутності відповідача, чим порушено принцип рівності та змагальності сторін, позбавлено підприємство права на судовий захист. Апелянт зазначає, що представник підприємства не зміг скористатися наданими законом процесуальними правами відповідно до ст. 49 КАС України, згідно якої особи, які беруть участь у справі мають рівні процесуальні права і обовязки, а також мають право надавати пояснення, доводи та заперечення.

Окрім зазначеного, ДП «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення посилалось на те, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що ухвалою господарського суду Одеської області було порушено провадження у справі № 916/61/13 про банкрутство ДП «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В подальшому, постановою господарського суду Одеської області від 18.03.2015 року відповідача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Апелянт посилається на те, що з 08.01.2013 року боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому усі вимоги до боржника, мають розглядатись господарським судом за місцезнаходженням боржника.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року та закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ДП «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення є юридичною особою та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області як платник страхових внесків.

Колишнім працівникам державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення призначена пенсія на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області посилалось на те, що «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення як платник страхових внесків зобов'язаний покривати фактичні витрати на виплату і доставку пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі 100 %, однак у зв'язку з невиконанням вказаних зобов'язань за період липень-вересень 2014 року у відповідача утворилась заборгованість по відшкодуванню цих витрат у розмірі 15928,44 грн., яка підлягає стягненню на користь Управлінні Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» діяв Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. № 400/97-ВР.

Відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.ст. 1, 2, 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, як платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування повинні сплачувати вказаний збір у 100 % розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до досягнення працівниками пенсійного віку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до листа Котовської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 07.03.2014 року №988/9/1504-1501 Державне підприємство «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення з 01.01.2014 року не є платником фіксованого сільськогосподарського податку (а.с. 9).

На підприємстві Відповідача виконуються роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 1 та Списком № 2 виробництв, робіт, професій та посад і показників на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року N 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Як вбачається з наданих позивачем документів, на підприємстві відповідача працювали робітники: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які набули права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Державним підприємством «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення було видано вказаним особам довідки, що уточнюють особливий характер роботи або умови праці, необхідні для нарахування пільгової пенсії (а.с. 42-46).

На підставі вищезазначених довідок УПФУ у м. Котовську та Котовському районі Одеської області зазначеним працівникам була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, що підтверджено розрахунком стажу, розпорядженнями та протоколами про призначення пенсії (а.с.11-15,35-39).

Слід зазначити, що на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення» постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року була затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 6.1 зазначеної вище Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктами 6.4-6.8 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду щорічно в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень цього Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення: нової пенсії. Додаткові пенсії, доплати, надбавки та підвищення призначені відповідно до законодавства України, не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, обов'язок підприємства відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, в тому числі, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що позивачем - Управлінням Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області відповідно до вимог Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за період, у який у Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення виникла заборгованість, а саме, за липень-вересень 2014 року надсилало розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.16-21).

У поданому позові Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області посилалось на те, що відповідачем суми, що підлягають відшкодуванню на користь Управління, не перераховувались, у зв'язку з чим у відповідача і виникла заборгованість в сумі 15928,44 грн.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції було встановлено, що 08 січня 2013 року Господарським судом Одеської області було винесено ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (справа № 916/61/13).

Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено поняття кредитора та поточного кредитора. Зокрема поточний кредитор - кредитор за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно ч.4 ст. 10 вказаного Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч.3 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до припинення провадження у справі. Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що виноситься ухвала.

Статтею 19 вказаного Закону одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Проте, згідно ч.5 цієї ж статті Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Разом з тим, ч.8 ст. 23 зазначеного Закону обумовлено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Слід зазначити, що банкрутство є комплексною процедурою, яка має на меті задоволення вимог усіх кредиторів боржника та охоплює все майно такого боржника.

При цьому, не допускається стягнення з боржника заборгованості за позовами окремих кредиторів поза межами провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача, відносно якого ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2013 року порушено справу про банкрутство та постановою господарського суду Одеської області від 18.03.2015 року визнано банкрутом, боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за липень-вересень 2014 року в сумі 15928,44 грн.

Тобто, позивач звернувся до суду з майновими вимогами до відповідача, відносно якого було порушено справу про банкрутство та в подальшому визнано банкрутом.

Згідно із частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області до Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року скасувати.

Провадження по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області до Державного підприємства «Дослідне господарство «Новоселівське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення заборгованості в розмірі 15928,44 гривень на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Роз'яснити Управлінню Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Танасогло Т.М.

ОСОБА_1