Справа № 815/1150/15
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 р. Справа № 815/1150/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря Шановської М.О.

за участю представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Одеській області, Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області,

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області :

- про визнання дії протиправними та скасування рішення Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області щодо залучення 09.01.2015 року старшого слідчого відділення Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_3 в проведенні профілактичних заходів на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області;

- про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області №75 від 13.01.2015 року в частині звільнення старшого слідчого відділення Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_3В з органів внутрішніх справ;

- про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області №48 о/с від 23.01.2015 року по особовому складу в частині звільнення майора міліції ОСОБА_3 з посади старшого слідчого відділення Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил;

- про поновлення ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділення Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на слідчий відділ не може бути покладено виконання функцій, не передбачених чинним законодавством і Положенням про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ.

Твердження відповідачів, що позивач відмовився пройти медичний огляд не відповідає дійсності, а факт алкогольного спяніння може бути встановлений тільки медичним висновком. Крім того, ОСОБА_3 за час служби в органах внутрішніх справ сумлінно виконував покладені на нього службові обовязки, бездоганно дотримувався службової дисципліни, мав 6 заохочень та подяк, не мав доган та зауважень щодо порушення норм чинного законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду від 14 квітня 2015 року скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована , фактично, доводами позовної заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що звільнення є законним, оскільки висновками службового розслідування та досліджуваними доказами в судовому засіданні підтверджено факт вчинення позивачем дій, які не сумісні з подальшим проходженням служби.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 10.09.2005 року ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ. В займаній посаді старшого слідчого СВ Біляївського РВ ( з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ) ГУМВС України в Одеській області перебував з 27.06.2014 року.

13.01.2015 року, Головним Управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №75 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.19-21).

Пунктом 2 наказу №75 від 13.01.2015 року за грубі порушення вимог статей 2.5,7 Дисциплінарного статуту ОВС україни, пункту 2 ст. 10 Закону україни « Про міліцію», пункту 1.1.розділу ІІ, пункту 2.1, 2.2 розділу ІУ Правил поведінки та пофесійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ України та посадових інструкцій, що виразилося у безпідставному самоусуненні від виконання службових обовязків, неповідомленні про це керівництву районного відділу, вживанні при виконанні службових обовязків алкогольних напоїв у форменому одязі, що дискредитує звання працівника міліції, старшого слідчого СВ Біляївського РВ ( з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ) ГУМВС України в Одеській області

ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності шляхом його звільнення за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

23.01.2015 року, на підставі наказу ГУМВС від 13.01.2015 року №75, Головним Управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №48 о/с про звільнення ОСОБА_3 з посади за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України (а.с.22).

Підставою для прийняття вказаних наказів став висновок службового розслідування, затверджений 12.01.2015 року начальником СКЗ Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_4, яким встановлено наступне.

29.12.2014 року, на підставі доручення МВС України від 08.04.2013 року №5846/Рт, керівництвом Головного управління МВС України в Одеській області було підписано наказ №4286 щодо проведення на території Одеської області профілактичної операції Візит, який був розісланий по територіальним органам та підрозділам області для виконання.

Біляївським РВ (з обслуговуванням Біляївського району та м. Теплодар), з метою виконання доручення ГУМВС України в Одеській області №4286 від 29.12.2014 року, винесене доручення райвідділу від 08.01.2015 року №2 щодо проведення профілактичної операції Візит на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.160).

Згідно плану, затвердженого т.в.о начальника Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області підполковником ОСОБА_5, з 08.00год. до 18:00 год. 09.01.2015 року на відпрацювання вказаної території був задіяний підлеглий особовий склад (161-162).

09.01.2015 року об 08:00 год. в приміщенні Усатівського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області був здійсненний збір особового складу для відпрацювання території с.Нерубайське Біляївського району. Під час зазначеного збору було призначено головою штабу по відпрацюванню заступника начальника МГБ Біляївського РВ підполковника міліції ОСОБА_6 та сформовано відповідні групи працівників міліції з наданням маршрутів по с. Нерубайське.

Частиною 2 ст.10 Закону України Про міліцію від 20.12.1990 року

№565-XII міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Тобто, на виконання Закону України Про міліцію та на підставі доручення Біляївського РВ (з обслуговуванням Біляївського району та м. Теплодар) від 08.01.2015 року №2, ОСОБА_3 був задіяний до профілактичної операції Візит на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Крім того, ОСОБА_3 не заперечував проти участі в проведення операції Візит, що підтвердив особисто в судовому засіданні.

О 15:50 год. т.в.о. начальника Усатівського відділення міліції Біляївського РВ майор міліції ОСОБА_7 виявив факт відсутності старшого слідчого СВ Біляївського РВ (з обслуговуванням Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_3 і лейтенанта міліції ОСОБА_8 та відповідно доручив заступнику начальника СВ Біляївського РВ майору міліції ОСОБА_9 встановити місцезнаходження зазначених осіб.

Під час зясування обставин відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було встановлено, що зазначені особи знаходяться в барі Зустріч, що розташований в

с. Нерубайське. Прибувши в зазначене місце, заступник начальника СВ Біляївського РВ майору міліції ОСОБА_9 та інспектор СВ Біляївського РВ, старший лейтенант міліції ОСОБА_10 виявили в барі Зустріч ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у форменому одязі, з явними алкогольними ознаками алкогольного спяніння та поведінці що не відповідає обстановці та запропоновано проїхати до приміщення Усатівського відділення міліції.

В приміщенні Усатівського відділення міліції, в присутності т.в.о. начальника Усатівського ВМ Біляївського РВ майора міліції ОСОБА_7, в його присутності та присутності заступника начальника СВ Біляївського РВ майора міліції ОСОБА_9, старшого оперуповноваженого карного розшуку Усатівського ВМ райвідділу капітана майора міліції ОСОБА_11 та старшого ДІМ Усатівського ВМ райвідділу капітана міліції ОСОБА_12, майор міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовилися від проходження медичного огляду, про що складено відповідний акт від 09.01.2015 року (а.с.109).

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно того, що у Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області були правові підстави для залучення позивача до профілактичної операції Візит та немає підстав для скасування усіх наказів та доручень керівництва Біляївського РВ щодо проведення профілактичних заходів в частині залучення працівників слідчого підрозділу.

Позивач заперечував проти зазначених обставин, зазначивши, що 09.01.2015 він приймав участь та виконав завдання щодо проведення профілактичної операції Візит на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області разом з іншими працівниками міліції. Алкогольні напої в цей день не вживав, оскільки захворів і вимушений був також в цей день звернутися до лікаря сільської лікарської амбулаторії в с. Усатове, який поставив позивачу діагноз і призначив лікування, що підтверджується відповідною довідкою ( а.с. 25).

Судова колегія зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року, «Положенням про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991 року (Положення), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з п. 66 Положення, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Згідно із пунктом 70 Положення звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться до підполковника міліції, підполковника внутрішньої служби включно - начальниками управлінь внутрішніх справ Кримської АРСР, областей, м. Києва і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

Чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття «вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу», відтак, таке поняття є оціночним, і на думку колегії суддів, пов'язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням вимог чинного законодавства України, а тому у кожному конкретному випадку звільнення працівника за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, з урахуванням усіх обставин справи суду слід перевіряти законність звільнення такого працівника з такої підстави.

Тому, під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органів внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним Статутом органів внутрішніх справ України (далі - Статут).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Як вбачається з матеріалів справи, до моменту звільнення, позивач не мав жодного не знятого дисциплінарного стягнення, що в свою чергу унеможливлює накладення найсуворішого виду стягнення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, суд, надаючи оцінку висновку службового розслідування не з'ясував на підставі яких доказів, обставин (крім показань самих працівників міліції) ґрунтується висновок відповідача про доведення факту скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ.

За визначенням абзацу 7 пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі Інструкція) службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не надав належної правової оцінки висновку службового розслідування щодо відповідності його описової частини вимогам пункту 8.3 Інструкції, зокрема, чи встановлені у ньому відомості про обставини, за яких позивач скоїв дисциплінарний проступок та які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі, наслідки такого проступку (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим, характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Таким чином, висновок службової перевірки має бути оформлений у відповідності до положень Інструкції та відповідати її вимогам, при цьому такий висновок не може ґрунтуватись на припущеннях, а сама службова перевірка повинна відбуватись з дотриманням прав особи РНС, щодо якої вона проводиться, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин та підтверджених доказами фактів.

Отже, вирішуючи даний спір, суд повинен був з'ясувати, чи проведено відповідачем службове розслідування з урахуванням усіх вимог законодавства та Інструкції, чи доведено відповідачем правомірність прийнятих ним рішень щодо наявності підстав для звільнення позивача за пунктом 66 (за дискредитацію звання рядовою і начальницького складу органів внутрішніх справ) Положення, а також перевірити наявність доказів скоєння позивачем проступку, який виразився у підриві довіри та авторитету органів внутрішніх справ України навмисними діями, що не сумісно із подальшим проходженням ним служби в ОВС України.

Визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а у відповідності до частини 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Наявний в матеріалах справи підписаний представниками відповідача акт про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння та відмови від проходження медичного огляду на предмет встановлення факту спяніння , колегія суддів до розгляду не бере, мотивуючи це тим, що неспеціалісти не можуть кваліфіковано і правильно оцінити стан людини.

З огляду на це, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства юстиції України було затверджено Інструкцію про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів від 24 лютого 1995 року № 114/38/15-36-18 (далі - Інструкція), яка чітко визначає коло осіб, які можуть проводити огляд працівників і давати висновок за його результатами.

Так, відповідно до Інструкції огляд проводиться в будь-який час доби в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів психіатрами-наркологами або у визначених органами охорони здоров'я лікувально-профілактичних установах психіатрами, психіатрами-наркологами, невропатологами, спеціально підготовленими лікарями інших спеціальностей, а також фельдшерами фельдшерсько-акушерських пунктів, значно віддалених від лікувальних закладів, які пройшли спеціальну підготовку з використанням методик і приладів, дозволених Міністерством охорони здоров'я України, за списком, затвердженим головним лікарем центральної міської (районної) лікарні.

Якщо особа направляється на огляд, у неї має бути письмове звернення за підписом посадової особи, завірене відповідною печаткою підприємства. Допускається проведення огляду з ініціативи самого працівника, але тільки на підставі його письмової заяви.

Особа, направлена на огляд за письмовим зверненням, може прибути в заклад охорони здоров'я як самостійно, так і в супроводі уповноважених працівників підприємства, але не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для проведення такого огляду.

Уповноважений представник підприємства, який супроводжує працівника на огляд, зобов'язаний засвідчити особу працівника, а лікар - ознайомитися з документами останнього (паспортом, посвідченням водія тощо). Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду. У цьому разі в протоколі огляду зазначаються прикмети обстежуваного, а також те, що особисті дані записані з його слів. Лікар, у присутності супроводжуючого, повідомляє оглянутій особі висновки за результатами огляду, про що робиться запис у протоколі.

Якщо працівник ухиляється від проходження огляду або не дає можливості провести його в необхідному обсязі, це також фіксується у протоколі з обов'язковим зазначенням у ньому ознак сп'яніння і дій особи щодо ухилення від огляду.

Протокол складається у двох примірниках, перший, засвідчений підписом лікаря і печаткою, видається уповноваженому представникові підприємства, котрий супроводив працівника на огляд, а другий залишається в закладі охорони здоров'я.

Якщо за направленням підприємства працівник самостійно звернувся до закладу охорони здоров'я для проведення огляду, протокол медичного огляду надсилається поштою на підприємство або передається його представникові.

Особа, яку оглядають, має право в десятиденний термін оскаржити висновки огляду до контрольної комісії медичного огляду або до відповідної контрольної комісії Міністерства охорони здоров'я чи до суду. Витрати на проведення огляду можуть компенсуватися на договірній основі. При цьому замовником огляду не можуть виступати фізичні особи, за винятком випадків проведення огляду за їхньою ініціативою. Висновки щодо огляду особи на стан сп'яніння, одержані з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

З врахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджували б стан позивача під час складання працівниками відповідача акту про те, що ОСОБА_3 знаходиться у стані алкогольного сп'яніння під час несення служби.

Із змісту висновку службового розслідування видно, що відповідачем не встановлено який проступок вчинено позивачем, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ. Зокрема, у висновку службового розслідування вказано, що позивач самоусунувся від виконання службових обовязків, але в яких саме діях або бездіяльності позивача це виразилося і якими доказами це підтверджується, зазначений висновок не містить.

Отже, вирішуючи даний спір, колегія суддів виходить з того, що відповідачі під час судового розгляду не довели правомірність прийнятого рішення, щодо наявності підстав для звільнення позивача за пунктом 66 (за дискредитацію звання рядовою і начальницького складу органів внутрішніх справ) Положення, та не надали суду доказів скоєння позивачем проступку, який виразився у підриві довіри та авторитету органів внутрішніх справ України навмисними діями, що не сумісно із подальшим проходженням служби в ОВС України ОСОБА_3

Згідно з п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу і вирішено завдання адміністративного судочинства, визначено конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Згідно довідки Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області № 48/3879 від 03.04.2015 року розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_3 за останні два місяці роботи складає 6 933,73 грв. Середньоденний заробіток позивача за останні два місяці роботи складає 113,67 грв.

Оскільки позивача поновлено на посаді з 02 липня 2015 року, відшкодуванню підлягає заробіток з 23.01.2015 р. по 01.07.2015 р. включно, тобто за 114 робочих днів.

Отже, загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з Головного управління МВС України в Одеській області на користь позивача становить 12 958 грв. ( 113, 67 х 114 =12 958 грв.)

Таким чином, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому постанова суду від 14 квітня 2015 року підлягає скасуванню з постановленням у справі нового рішення.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.3 ч. 1 ст. 198, п.4ст. 202,ч. 2 ст. 205, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Одеській області, Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Одеській області №75 від 13.01.2015 року в частині звільнення старшого слідчого відділення Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ;

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Одеській області №48 о/с від 23.01.2015 року по особовому складу в частині звільнення майора міліції ОСОБА_3 з посади старшого слідчого відділення Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил України;

Поновити ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділення Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) Головного Управління МВС України в Одеській області з 23.01.2015 року.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ( код ЄДРПОУ ) на користь ОСОБА_3

( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу у загальному розмірі 12 958 грв. ( дванадцять тисяч девятсот пятдесят вісім гривень) без урахування сплати всіх обовязкових платежів.

В решта позову - відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 3 467 ( три тисячі чотириста шістдесят сім гривень).

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: