Справа № 2а-1123/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/31515/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Маслія В.І.
Єрьоміна А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014р. у справі № 2-а-1123/11 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка виступає також інтересах малолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Пасічнянської сільської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10, ПКНК "Нерудник" ВАТ "Івано-Франківськцемент" про визнання рішення недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись з позовом про визнання незаконним рішення виконкому Пасічнянської сільської ради від 20 жовтня 2010 року №176 "Про визнання бути квартиронаймачем та реєстрацію за місцем проживання" та скасування його.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх чоловік та батько ОСОБА_11 працював на підприємстві 588 Пасічнянський кар'єр нерудних копалин «Нерудник», яке в даний час перейменовано на філію ПКНК «Нерудник»ВАТ «Івано-Франківськцемент». В 1982 році йому було надано житло в АДРЕСА_1, яке складалося з кімнати, кухні, коридору і в якому вони всі проживають по даний час. Навпроти їх квартири протягом 1995-2001 років в однокімнатній квартирі без реєстрації проживала сім'я ОСОБА_10 В 2001 році родина ОСОБА_12 виїхала на проживання в іншу область, залишивши займану ними квартиру безгосподарною. В 2005 році з відому Пасічнянської сільської ради в залишене ОСОБА_10 житлове приміщення поселилися вони - позивачі, оскільки їх сім'я збільшилася і потребувала значно більшої житлової площі. В лютому 2008 року виконком Пасічнянської сільської ради прийняв рішення про оформлення за ними права власності на житло, в тому числі і на квартиру, в яку вони заселились. 12.11.2008 року вони оформили свідоцтво про право власності на нерухоме майно і фактично стали власниками двокімнатної квартири в АДРЕСА_1 В подальшому їм стало відомо, що 20.10.2010 року Пасічнянська сільська рада прийняла рішення «Про визнання бути квартиронаймачем і реєстрацію за місцем проживання», яким визнано ОСОБА_10 квартиронаймачем в АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, позивачі вважають, що приймаючи дане рішення, Пасічнянська сільська рада порушила їх право власності, так як фактично визнала ОСОБА_10 квартиронаймачем вже їх квартири та зареєструвавши її там. Вважають, що виконком Пасічнянської сільської ради безпідставно визнав ОСОБА_10 квартиронаймачем, оскільки родина ОСОБА_10 не була ніколи не зареєстрована за вказаною адресою, майже 10 років не проживала в спірному житлі, яке надавалося ОСОБА_12 Тому рішення Пасічнянської сільської ради від 20.10.2010 року не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2011р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014р. надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_11 працював з 24.07.1978 року по 16.02.1989 року на 588 комбінаті нерудних копалин. Згідно наказу №317 від 09.11.1992 року 588 ПКНК «Нерудник» перейменовано на Державне підприємство Міністерства оборони України «Пасічнянський кар'єр нерудних копалин «Нерудник», а в подальшому перейменовано на філію ПКНК «Нерудник» ВАТ «Івано-Франківськцемент».

Також в період з 01.08.1991 року по 24.07.1996 року на даному комбінаті працювала позивач ОСОБА_7

З довідки №18 від 28.02.2011 року, виданої філією ПКНК «Нерудник» ВАТ «Івано-Франківськцемент» вбачається, що ОСОБА_11 разом зі своєю сім'єю проживав в гуртожитку і сплачував квартплату. При передачі основних засобів з ДП МОУ ПКНК «Нерудник»філії ПКНК «Нерудник» приміщення гуртожитку в документах не значиться, на сьогоднішній час на балансі підприємства дане приміщення не перебуває.

За посиланням позивача, навпроти їх квартири протягом 1995-2001 років в однокімнатній квартирі без реєстрації проживала сім'я ОСОБА_10 В 2001 році родина ОСОБА_12 виїхала на проживання в іншу область, залишивши займану ними квартиру безгосподарною. В 2005 році з відому Пасічнянської сільської ради в залишене ОСОБА_10 житлове приміщення поселилися вони - позивачі, оскільки їх сім'я збільшилася і потребувала значно більшої житлової площі. В лютому 2008 року виконком Пасічнянської сільської ради прийняв рішення про оформлення за ними права власності на житло, в тому числі і на квартиру, в яку вони заселились.

Однак, як встановлено судами, 20.10.2010 року Пасічнянська сільська рада прийняла рішення «Про визнання бути квартиронаймачем і реєстрацію за місцем проживання», яким визнано ОСОБА_10 квартиронаймачем в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з таким рішенням позивачі і звернулись з даним позовом.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у позивачів відсутні будь-які документи, що підтверджують їх право на користування чи проживання як в квартирі АДРЕСА_1, так і право на квартиру № 2 за цією ж адресою, то в суду немає підстав вважати, що їх право порушено.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки судів передчасними, враховуючи наступне.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с. 11) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 12), відповідно до яких двокімнатна квартира за адресою Івано-Франківська обл., АДРЕСА_1 - належить позивачам, форма власності - приватна.

В свідоцтві про право власності також зазначено підставу набуття права власності - розпорядження № 5172 від 12.11.2008р.

Однак зазначені обставини судами не було взято до уваги та не досліджено належним чином.

Крім того, в матеріалах справи наявна ксерокопія рішення Виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради № 40 від лютого 2008 року (а.с. 7) яким оформлено право власності гр. ОСОБА_7 на приватизацію квартири в житловому будинку по АДРЕСА_1. Однак, у зв'язку з нечіткою ксерокопією зазначеного рішення в матеріалах справи, номер квартири встановити неможливо.

Також в матеріалах справи наявне розпорядження органу приватизації № 5172 (а.с. 10), технічний паспорт на зазначену вище квартиру (а.с. 13-14) та довідка Івано-Франківського БТІ № 423 від 03.03.2011р. (а.с. 15).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій стосовно того, що відсутні будь-які документи, що підтверджують право позивачів на користування чи проживання в квартирі АДРЕСА_1

Крім того, при новому розгляді судам необхідно також дослідити питання, чи включає двокімнатна квартира АДРЕСА_1 квартиру, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення виконкому Пасічнянської сільської ради від 20 жовтня 2010 року №176.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить усунути недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: