Справа № 813/497/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року № 813/497/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Присташ І.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування наказу про звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління внутрішніх справ України у Львівській області з урахуванням уточнених вимог з наступними позовними вимогами:

- Визнати дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області по винесенню наказу від 26.12.2014 року № 670 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 протиправними;

- Скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 670 о/с від 26.12.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області;

- Зобовязати Личаківський районний відділ Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області відшкодувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 26.12.2014 року начальник ГУ УМВС України у Львівській області виніс наказ № 670 о/с по особовому складу, яким звільнив позивача з органів внутрішніх справ з 31.12.2014 року. Підставою звільнення в наказі зазначено порушення дисципліни та наказ ГУМВСУ від 24.03.2014 року №396. Позивач зазначає, що в порушення вимог ч.8 ст.14 Дисциплінарного статуту, відповідач не довів йому до відома зміст наказу під розпис, а з самим наказом ознайомив його лише 06.01.2015 року шляхом вручення витягу з наказу. Також зазначає, що оскаржуваний наказ №670 о/с був винесений в період тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджується довідками про тимчасову непрацездатність. Крім того, позивач зазначає, що прийняттю оспорюваного наказу передувало скерування відповідачем на його адресу листа, яким позивач був запрошений на атестаційну комісію на 29.12.2014 року. Однак, вважає, що враховуючи той факт, що оспорюваний наказ був підписаний відповідачем ще 26.12.2014 року, тому засідання атестаційної комісії не могло відбуватися 29.12.2014 року. Крім того, позивач наголошує на тому, що оспорюваний наказ привів до виконання раніше накладене на позивача дисциплінарне стягнення згідно наказу відповідача № 396 від 24.02.2014 року. Отже, з моменту накладення на позивача дисциплінарного стягнення (24.03.2014 року) до його виконання (26.12.2014 року) пройшло фактично 9 місяців, що є порушення ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, згідно якої дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше одного місяця з дня його накладення. Після цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Таким чином, вважає оспорюваний наказ таким, що винесений із порушенням законодавства, а саме Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, уточненнях та письмових обгрунтуваннях позовних вимог, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів проти позову заперечив з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, в яких зазначив, що всі дії посадових осіб субєкта владних повноважень ГУМВС України у Львівській області, що повязані з підготовкою та виданням наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, були вчинені з неухильним дотриманням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Представник відповідача також зазначає, що на момент реалізації наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ГУМВС України у Львівській області не було відомо про те, що позивач перебуває на лікарняному, чим останній порушив вимоги наказу ГУМВС України від 25.04.2013 року №680, який зобовязує осіб рядового і начальницького складу у випадку звернення за медичною допомогою у медичні установи невідкладно повідомити чергову частину за місцем проходження служби та свого безпосереднього начальника про місце перебування, лікування, чого не було зроблено. Крім того, представник відповідача наголошує, що перебування позивача на лікарняному жодним чином не може бути підставою для скасування наказу про звільнення. Вказує, що аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.07.2010 року №К-14336/08, від 26.07.2011 року №К-22166/10.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З послужного списку позивача видно, що на посаду першого заступника начальника райвідділу - начальника слідчого відділу ОСОБА_1 був призначений згідно наказу ГУМВС України у Львівській області від 10.05.2013 №216 о/с та працював на зазначеній посаді до 31.12.2014 року.

Наказом ГУМВС України у Львівській області № 396 від 24.03.2014 року після проведення відповідного службового розслідування, за грубе порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС України та наказів МВС України від 16.03.2007 року №81, від 26.03.2010 року №90, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та без посвідчення водія, а також скоєння злочину, що дискредитує звання працівника правоохоронного органу, на першого заступника начальника відділу начальника слідчого відділу Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_1, накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ. Вказаний наказ (№ 396 від 24.03.2014 року) та матеріали службового розслідування, що передували його видачі, були оскаржені позивачем до Львівського окружного адміністративного суду. Згідно із постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року по справі №813/4837/14 у задоволенні позову відмолено повністю. Вказану позицію підтримав Львівський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 24.03.2015 року по справі №876/11205/14, якою залишив без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

26.12.2014 року наказом ГУМВС України у Львівській області №670 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за п.64 «є» /за порушення дисципліни/ підполковника міліції ОСОБА_1, першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу ЛМУ ГУМВС з 31.12.2014 року. Підставою звільнення зазначено п. 64«є» /за порушення дисципліни/ та наказ ГУМВС України у Львівській області від 24.03.2014 року №396.

Не погодившись із зазначеним вище наказам ГУМВС України у Львівській області, позивач звернувся до суду з оскарженням такого.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів. Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, введеним в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV та Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України від 22.02.2012 року №155.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Види дисциплінарних стягнень, які застосовуються до осіб рядового і начальницького складу передбачені у ст. 12 Дисциплінарного статуту, серед яких до крайніх заходів дисциплінарного впливу за вчинення особливо тяжких порушень службової дисципліни належить звільнення з органів внутрішніх справ особи, яка допустила порушення.

Згідно з ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок визначено як невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту одним із видів дисциплінарного стягнення, яке застосовується за порушення дисципліни, є звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ст. 14 вищевказаного статуту визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник, або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності під підпис. У разі звільнення з органів внутрішніх справ видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 18 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Особи, з вини яких накладені дисциплінарні стягнення не виконані без поважних причин, несуть відповідальність за цим Статутом.

У разі подання скарги виконання накладеного дисциплінарного стягнення не припиняється.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Згідно з пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас за порушення дисципліни.

В судовому засіданні встановлено, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 396 від 24.03.2014 року, а виконання накладеного дисциплінарного стягнення відповідачем виконано лише 26.12.2014 року наказом ГУМВС України у Львівській області №670 о/с, тобто після спливу місячного строку з дня накладення дисциплінарного стягнення та в порушення норми ст. 18 Дисциплінарного статуту, яка серед іншого зазначає, що після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано достатніх аргументів та доводів, які би свідчили про те, що оскаржуваний наказ видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню, відтак і дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області по винесенню оспорюваного наказу також є протиправними.

Таким чином, вимоги ч. 2 ст. 72 КАС України щодо свого обовязку довести правомірність свого рішення відповідачами не виконано. Суд не погоджується з поясненнями представника відповідача про те, що оспорювані накази були прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Згідно з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.01.1991 року у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Отже, порушене відповідачем право ОСОБА_1 на проходження служби підлягає відновленню шляхом його поновлення в органах внутрішніх справ на посаді першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з наступного дня після дня його звільнення, оскільки згідно із п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 року № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

Позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з посади першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 31.12.2014 року, а відтак 31.12.2014 року згідно п. 2.27 зазначеної вище Інструкції є останнім днем роботи позивача, тому позивач підлягає поновленню в органах внутрішніх справ на посаді, яку обіймав до його звільнення з 01.01.2015 року.

Позивач просить суд стягнути з відповідача Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, зазначена вимога позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.01.1991 року у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно довідки Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області № 70/7639 від 11.06.2015 року про доходи, грошове забезпечення ОСОБА_1, котрий працював на посаді першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за листопад 2014 року становило 5814, 62 грн та за грудень 2014 року 5848,72 грн. Отже, розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача становить 5831,67 грн., а розмір середньоденного грошового забезпечення позивача становить 188,12 грн.

З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02. 1995 року № 100, довідки Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області № 70/7639 від 11.06.2015 року про доходи позивача, за час вимушеного прогулу позивачу належить до виплати грошове забезпечення у розмірі 32 732,63 грн. за період з 01.01.2015 року по 19.06.2015 року.

Згідно з ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Суд згідно ч. 6 ст. 71 КАС України вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставний, обґрунтований, а відтак і такий, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області по винесенню наказу від 26.12.2014 року № 670 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» /за порушення дисципліни/ підполковника міліції ОСОБА_1 /М-086953/, першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу ЛМУ ГУМВС, з 31.12.2014 року, протиправними.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 26.12.2014 року № 670 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» /за порушення дисципліни/ підполковника міліції ОСОБА_1 /М-086953/, першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу ЛМУ ГУМВС, з 31.12.2014 року.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01.01.2015 року.

Стягнути з Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79005, м. Львів, вул. Романчука, 18) на користь ОСОБА_1 (80383, Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Нова, 68) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 32 732 грн. 63 коп. без урахування сум обовязкових до сплати податків та зборів.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01.01.2015 року та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 5831 грн. 67 коп. без урахування сум обовязкових до сплати податків та зборів, виконується негайно.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 24.06.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.