Справа № 804/9874/14
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А Справа № 804/9874/14

Ім'ям України Провадження № 2-а/200/35/15

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Пеньківській А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у липні 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - УПФ України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська у якому прохає суд про наступне: визнати незаконними дії УФПУ по перерахунку пенсії в 2014 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 р., прожиткового мінімуму на 2011 р. та використання показників заробітної плати при перерахунку тільки за понаднормативний час; зобовязати УПФУ перерахувати йому пенсію згідно з Конституцією, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Законом України № 1058 зі змінами до нього від 01 жовтня 2011 року, застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком 2011 р., з наведеними у відповіді УПФУ коефіцієнтом заробітної плати 2.75, стажу 0,689 та мінімальною пенсією за 2014 рік по вигідному варіанту за його бажанням; виплатити йому нараховану пенсійну заборгованість (а.с. 2-4). У ході розгляду справи подавав заяви про уточнення позовних вимог. Останньою є заява з наступними позовними вимогами: визнати незаконними дії УФПУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська по перерахунку пенсії в 2014 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 р., прожиткового мінімуму на 2011 р. та використання показників заробітної плати при перерахунку пенсії тільки за понаднормативний час; зобовязати УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська перерахувати йому пенсію керуючись Конституцією, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі змінами до нього від 01 жовтня 2011 року, застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком пенсії 2012 р., показник мінімальної пенсії 2014 р., з наведеними у відповіді УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська коефіцієнтами заробітної плати 2.75, стажу 0,689; зобовязати УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська перерахувати йому пенсію з 05 січня 2012 року, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2010 р. та показник мінімальної пенсії за 2012 р.; виплатити йому нараховану пенсійну заборгованість за рахунок його персоніфікованих страхових внесків з 2010 р. по 2013 р. (72000 гр.) та накопичених коштів Пенсійного фонду України (а.с. 83).

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 13 січня 2014 року звернувся із заявою до УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про перерахунок йому пенсії у звязку з досягненням 24 місяців страхового стажу, протягом якого відрахував близько 33000 до ПФ України. Попередній перерахунок пенсії йому було зроблено у січні 2012 року, за період часу з 2010 по 2011 роки, коли ним за 24 місяці відраховано 38000 гривень. Вважає, що пенсія повинна бути підвищена на 198 гривень 64 копійки, але йому добавлено лише 96 гривень 37 копійок. Такий перерахунок пенсії є незаконним, тому що суперечить ст. 22 Конституції України та вимогам ст. 7 «Принципи загальнообовязкового державного пенсійного страхування» Закону України № 1058. При цьому не враховано те, що пенсію йому призначено до 01 жовтня 2011 року та те, що право на її перерахунок він має по досягненню 24 місяці страхового стажу за рахунок понаднормативного стажу, в залежності від мінімальної пенсії. Закон є недосконалим, внаслідок чого при перерахунках розмір пенсії знижується, а страхові внески до пенсійного фонду перетворилися на благодійні. При зростання податкового мінімуму розмір пенсії не підвищується, як це було раніше, що є погіршенням умов перерахунку пенсії для працюючих пенсіонерів. Вважає, що при перерахунку його пенсії у 2014 році слід застосовувати показник мінімального розміру пенсії у 949 гривень, так як у Законі України «Про державний бюджет України на 2014 рік» немає вказівок про те, що у розрахунках за минулі роки слід користуватися показниками за 2011 рік. Сума недонарахованої йому пенсії, за його підрахунками, становить від 62 до 300 гривень у місяць. Згідно з вимогами Закону України № 1058 за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені у ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Через те, що відповідачем зазначені вимоги цього Закону не дотримано, вважає, що має право на задоволення позову.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що пояснити те, чому при обрахунку розміру його пенсії відповідачем застосовувався коефіцієнт 2.75, а потім, при тому, що він весь час працює і робить відрахування до Пенсійного фонду, почав застосовуватися коефіцієнт 2.71, на підставі якого перерахунок пенсії у матеріальному вираженні зменшився, не може. Вважає, що, якщо він працює і робить відрахування до Пенсійного фонду, то кожні два роки він має право на збільшення розміру пенсії, тому що накопичує кошти у цьому фонді за рахунок відрахувань на соціальне страхування.

Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі. Пояснив, що підстав для задоволення позову немає, так як розмір коефіцієнта заробітку 2,75 до 2,71, на підставі якого, з урахуванням сплачених страхових внесків, і здійснювався перерахунок пенсії, зменшено з тих підстав, що роботодавець позивача «Південний машинобудівний завод», несвоєчасно подав звіт за 2007 рік. При цьому не було враховано те, що на цьому заводі, де позивач працює за основним місцем роботи, він працює також і за сумісництвом. При новому обрахунку розміру пенсійних відрахувань позивача цей факт було враховано і розмір коефіцієнту заробітку, відповідно, знижено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка та перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що працює в УПФУ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська і проводила перевірку по заявах позивача про перерахунок йому пенсії. При перевірці встановлено, що ДП «Південний машинобудівний завод» у 2007 році подавало до управлення два звіти про кількість працюючих та відрахування до пенсійного фонду. При цьому у звіті не було вказано те, що за період часу з 01 травня по 31 липня 2007 року, позивач, як пенсіонер, на цьому ж заводі, який є його основним місцем роботи, працював ще й за сумісництвом та отримував за це заробітну плату. Коли це було виявлено, то розмір індивідуального коефіцієнту заробітку позивача з 2,75 зменшено до 2,71.

Судом встановлено, що 10 квітня 2014 року позивач звернувся до УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська із письмовою заявою про невірний перерахунок його пенсії у звязку з досягненням 24 місяців страхового стажу, вважаючи, що щомісячне збільшення його пенсії повинно бути у розмірі 246 гривень за формулою (26 х 949 грн. х 1%) (а.с. 6). Згідно з відповідями за підписами голови та в.о. голови УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 15 квітня та 05 травня 2014 року, у здійсненні повторного перерахунку пенсії відмовлено з тих підстав, що розмір його пенсії розраховано вірно, згідно з вимогами чинного законодавства України (а.с. 7-10).

Нормою ч. 2 ст. 162 КАС України встановлено, що задовольняючи позов суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним цього рішення, про зобовязання відповідача вчинити певні дії, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод і інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з вимогами ч.ч. 4 та 5 ст. 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду усі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З наведених норм чинного законодавства України випливає наступне. Позивач звернувся із письмовою заявою про перерахунок йому пенсії. Після перерахунку її розмір, з 01 січня 2014 року, становить 3492 гривні 66 копійок. У судовому засіданні позивачем не надано доказів, які б вказали на невірність проведених відповідачем розрахунків, а виходячи з того, що розмір індивідуального коефіцієнту заробітку позивача з розміру 2,75 зменшено до розміру 2,71, слід вважати, що збільшення розміру його пенсії повинно бути у меншому розмірі, ніж про це прохає позивач. Тому суд приходить до висновку про те, що розрахунок пенсії проведено у відповідності до вимог чинного законодавства України і право позивача на отримання пенсії у більшому, ніж йому нараховано, розмірі, відсутнє З цих підстав позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7- 10, 11, 71, 94, 163, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок Держави.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів зо дня її проголошення, а особами, що не брали участь у розгляді справи протягом 10 днів зо дня отримання її копії, через суд першої інстанції.

Постанова набирає законної сили протягом 10 днів зо дня її проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання її копії особами, які не брали участь у розгляді справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко