Справа № 2018/2а-2391/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2012-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2012 р.Справа № 2018/2а-2391/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2011р. по справі № 2018/2а-2391/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2011 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова (далі по тексту УПФУ в Київському районі м.Харкова, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд:

1. Дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо призначення, нарахування, виплати та збільшення розміру пенсії позивачу ОСОБА_1 визнати протиправними.

2. Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо призначення нарахування та виплати державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірах, встановлених ст.ст.50, 54 Закону України № 796-ХІІ, а також збільшення розмірів пенсії, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України № 796-ХІІ, згідно постанови КМ України № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.12.2005 року задовольнити в повному обсязі.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та проводити відповідні виплати, починаючи з 18.11.2010 р. постійно, на весь час виплати пенсій.

4. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити збільшення розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у 2,5 раза згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з послідуючим її перерахунком та виплатою, відповідно до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацюючих громадян за період з 01.01.2006 року постійно, на весь час виплати пенсії.

5. Зобов'язати відповідача виконати постанову суду негайно.

6. Розглянути справу в порядку письмового провадження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2011р. по справі № 2018/2а-1340/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 18 листопада 2010 року по 28 квітня 2011 року в розмірах, які відповідають Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати ОСОБА_1, за період з 18 листопада 2010 року по 28 квітня 2011 року, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Постанову звернуто до негайного виконання.

Судом першої інстанції справу розглянуто в порядку скороченого провадження.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2011р. по справі № 2018/2а-1340/11 та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що неправомірність в діях відповідача щодо нарахування державної та додаткової пенсій позивачу відсутня, оскільки УПФУ в Київському районі м.Харкова при здійсненні обчислення пенсій діяло на підставі Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, постанов Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 Про підвищення розмірі пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", від 28 травня 2008 р. № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, від 16.07.2008р. № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян". Стверджує про те, що судом першої інстанції було безпідставно не взято до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, якими встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. З посиланням на ст.99 КАС України стверджує про пропущення строків звернення до суду з таким позовом; вважає, що суд повинен був такий позов відповідно до ст.100 КАС України залишити без розгляду.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної адміністративної справи слід проводити в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Київському районі м.Харкова підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання державної пенсії в розмірі, передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відповідач неправомірно відмовив у проведенні перерахунку даних пенсій за період з 18.11.2010 року по 28.04.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача на отримання зазначених пенсій за період з 18.11.2010 року по 28.04.2011 року, а також зобов'язав відповідача здійснити такий перерахунок за вказаний період та забезпечити виплату державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ч.1 ст.50, ч.4 ст.54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, частково погоджується з даним висновком, однак вважає постанову Київського районного суду м.Харкова від 16.02.2011 року такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що 27.10.2010 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року по справі 2-а-2316/10/06 позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування та виплати додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі меншому, ніж встановлено ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати за період з серпня 2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по прийняття судового рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011 року частково задоволено апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року по справі 2-а-2316/10/06/2018 скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі меншому, ніж встановлено ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати за період з серпня 2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 26.10.2009 р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі меншому, ніж встановлено ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати за період з серпня 2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 26.10.2009 р. залишено без розгляду.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року по справі 2-а-2316/10/06/2018 залишено без змін.

Отже, станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови по справі № 2018/2а-2391/11 (28.04.2011 р.) мала місце така, що набрала законної сили, постанова суду по справі № 2-а-2316/10/06/2018, з того самого спору і між тими самими сторонами, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії у відповідності до вимог ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 27.10.2009 року по дату прийняття рішення, тобто, по 02.12.2010 року.

Зазначені обставини, у відповідності до п.4 ч.1 ст.157 КАС України є підставою для закриття провадження у справі № 2018/2а-2391/11 в частині позовних вимог за період з 18.11.2010 року по 02.12.2010 року.

У зв'язку з тим, що вказана обставина, що має значення для справи, не була з'ясована при прийнятті оскаржуваної постанови, судом першої інстанції було допущено порушення процесуального права, що призвело до частково необґрунтованого задоволення позову ОСОБА_1 до УПФУ в Київському районі м. Харкова про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок основної та додаткової пенсій за період з 18.11.2010 року по 02.12.2010 року.

Вищевикладене, згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в зазначеній частині.

Згідно із положеннями ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Враховуючи те, що на час розгляду справи № 2018/2а-2391/11 має місце постанова суду, що набрала законної сили, з того самого спору і між тими самими сторонами про задоволення вимог ОСОБА_1 за період з 27.10.2009 року по 02.12.2010 року, провадження у справі № 2018/2а-2391/11 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсій за період з 18.11.2010 року по 02.12.2010 року підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, незастосування норм п.4 ч.1 ст.157 КАС України, неврахування рішення суду, що набрали законної сили з того самого спору і між тими самими сторонами, постанова суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом за період з 18.11.2010 року по 02.12.2010 року не може бути визнана законною, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відносно позовних вимог про визнання неправомірними дій, зобовязання здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом, за період з 03.12.2010 року по 28.04.2011 року колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є інвалідом ІI групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується доданими до справи копіями посвідчення серії А № 105753 від 17.01.2008 р. (а.с.8), довідки МСЕК серії ХАР-06 № 031761 від 13.08.2007 р. (а.с.7), та має право на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірах: інвалідам другої групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), а не наведені вище постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову, щодо якого було прийнято оскаржуване судове рішення, є захист порушеного права ОСОБА_1, починаючи з 01.11.2010 року.

Однак, враховуючи період, за який підлягають захисту порушені права позивача на отримання державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) колегія суддів зазначає, що підстави для невиплати позивачеві державної та додаткової пенсій у відповідності до наведених норм права були відсутні за період з 03.12.2010 року по 28.04.2011 року, зміни у зазначені статті не вносились, а тому колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованої відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії за зазначений період.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обов'язку відповідача з 03.12.2010 року по 28.04.2011 року здійснювати позивачеві нарахування та виплату основної та додаткової пенсії у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008).

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в огляду на наступне.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При вирішенні спору суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, обґрунтовано визнав, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою цієї статті.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій, зобовязання перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за період з 03.12.2010 року по 28.04.2011 року суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 157, 160, 167, 183-2, 195, 196, 197, 198, п. 4 ч.1 ст. 202, ст.ст.203, 205, 207, 209 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2011р. по справі № 2018/2а-2391/11 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом за період з 18.11.2010 року по 02.12.2010 року.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом за період з 18.11.2010 року по 02.12.2010 року закрити.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2011р. по справі № 2018/2а-2391/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та в силу приписів ч.10 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4