Справа № 742/1867/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/1867/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Білокур В.І.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови від 07.05.2015 року № 23 по справі про адміністративне порушення, якою позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн..

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2015 року визнано протиправною та скасовано постанову від 07.05.2015 року № 23, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, начальник управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що вона підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція не може погодитися з такими доводами, з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1999 року, виданого згідно рішення виконкому Прилуцької міської ради від 29 грудня 1999 року № 691, свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, схеми присадибної земельної ділянки будинку в АДРЕСА_1 в якому належить на праві приватної спільної власності, в т.ч. позивачці ОСОБА_2, складає 3/10 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель та приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

13 грудня 2013 року, за результатами позапланової перевірки, проведеної державним інспектором Південного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, встановлено самочинне будівництво гаражу в дворі загального користування по АДРЕСА_1 в частині відсутності дозволу на будівельні роботи та відведення у встановленому порядку земельної ділянки, що є порушенням ст. 376 ЦК України, в зв'язку з чим винесено припис № 1193 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Зокрема, з метою усунення виявлених порушень зобов'язано ОСОБА_2 в термін до 17 травня 2014 року оформити земельну ділянку під збудованим гаражем (право власності чи право користування) та оформити дозвільні документи на будівництво гаражу у встановленому законом порядку та прийняти його в експлуатацію.

Згідно копії витягу із рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 26.12.2013 року № 19 (п.12.10.) ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 34 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по АДРЕСА_2 на підставі ст. 42 Земельного кодексу України.

30 квітня 2015 року державним інспектором інспекційного відділу у Південному регіоні управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Чернігівській області, за результатами проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил складено акт за № 135, згідно якого гараж в дворі загального користування збудований ОСОБА_2 самочинно, а саме: без відповідно оформленого дозволу та на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети (ст. 376 ЦК України).

За результатами проведеної перевірки 30 квітня 2015 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.188-42 КУпАП, а 07.05.2015 року начальником управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Коваленко Л.В., розглянувши даний протокол про адміністративне правопорушення та вивчивши матеріали позапланової перевірки 30.04.2015 року, за невиконання законних вимог (припису № 1193 від 13 грудня 2013 року) посадової особи територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України при будівництві гаражу в дворі загального користування по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн..

Вирішуючи питання щодо правомірності спірної постанови, судова колегія виходить з наступного.

За п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,… а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення (ч. 1 ст. 38 КУпАП). При цьому, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (п.7 ч.1 ст.247 КУпАП).

Аналіз змісту вказаної правової норми свідчить, що обчислення строку притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за вчинення триваючого правопорушення розпочинається з моменту виявлення такого порушення, а не з моменту його вчинення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки вимоги припису про усунення порушення не виконані ОСОБА_2 18 травня 2014 року (бо строк виконання зазначений 17.05.2014р.), а постанова № 23 по справі про адміністративне правопорушення винесена - 07 травня 2015 року, тобто через 1 рік, а не протягом 2-х місяців з дня його вчинення, то дана обставина є підставою для визнання її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, провадження по даній справі закриттю, оскільки строки накладення адміністративного стягнення закінчилися на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів знаходить таку позицію помилковою, адже, суд першої інстанції накладення адміністративного стягнення за триваюче правопорушення помилково ставить в залежність від дати його вчинення, а не виявлення, як того вимагає ст. 38 КУпАП.

Дійсно кінцевий строк виконання припису припадав на 17.05.2014 року, проте це жодним чином не свідчить про виявлення цього ж дня відповідачем порушення ОСОБА_2 вимог ст. 188-42 КУпАП. Вказане порушення було вчинено позивачкою вже з 18.05.2014 року та є триваючим, проте виявлено воно відповідачем лише 30.04.2015 року, а тому притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно спірної постанови від 07.05.2015 року (прийнятої через 7 днів з моменту виявлення порушення) є правомірним.

Крім того, адміністративне стягнення було накладено на позивачку за невиконання припису відповідача від 13.12.2013 року № 1193, який ОСОБА_2 не оскаржувався, що вказує на його законність та обґрунтованість. Дана обставина дає підстави судовій колегії стверджувати про порушення позивачкою приписів ст. 376 ЦК України.

В силу положень ст. 376 ЦК України: …

2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. …

Разом з тим, доказів звернення до суду про визнання за позивачкою права власності на самочинно збудований гараж матеріали справи не містять. Зазначене свідчить про помилковість та спростування доводів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, що ОСОБА_2 після винесення припису про усунення порушення від 13 грудня 2013 року №1193 вжила всіх можливих заходів щодо оформлення дозвільних документів як на земельну ділянку так і самочинно збудований гараж.

Наведене вище в своїй сукупності свідчить, що в діях ОСОБА_2 був наявний умисел на вчинення порушення вимог ст. 376 ЦК України, неусунення якого по припису державного органу, призвело до вчинення нового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Важливо відзначити, що зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст. 188-42 КУпАП, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно державні органи, в даному випадку Державна архітектурно-будівельна інспекція у Чернігівській області, а тому закриття судом першої інстанції провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивачки розцінюється судовою колегією як вихід за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень. В даному випадку, суд вправі перевірити законність та обґрунтованість спірного рішення відповідача, а не приймати таке рішення замість нього.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність винесення ним спірної постанови.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області зроблено неправильний висновок щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню, з постановленням нової про відмову в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 41, 199, 200, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2015 року - скасувати, постановивши нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.