Справа № 814/533/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Справа № 814/533/15

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Лебедєва Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю про винесення постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року неправомірними, визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю щодо повідомлення боржника про оцінку майна №01.05/2658 від 04.02.2015 року незаконними, скасування постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю про винесення постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року неправомірними, визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю щодо повідомлення боржника про оцінку майна №01.05/2658 від 04.02.2015 року незаконними, скасування постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у Центральному відділі ДВС ММУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 35297738 по примусовому у виконанню виконавчих листів № 2-3-4751/10 від 31.03.2011, 1423/1712/2012 від 21.05.2012 р., 2-4523/11 від 15.11.2012 р., 1423/19659/2012 від 06.03.2013 р. Вказане виконавче провадження було зупинено ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 р., на підставі якої ОСОБА_2, старший державний виконавець Центрального відділу ДВС ММУЮ виніс постанову про зупинення виконавчого провадження від 28.04.2014 р. На даний час ухвала не скасована. Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 р. законної сили не набула, справа перебуває на апеляційному розгляді. Однак, 10.02.2015 р. мною отримано Повідомлення про оцінку майна від 04.02.2015р. № 01.05/2658. З реєстру виконавчих проваджень позивач дізналася про те, що 08.10.2014 р. державний виконавець виносить Постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні № 35297738 від 08.10.2014 р. Вказана Постанова винесена державним виконавцем незважаючи на те, що виконавче провадження і до сих пір є зупиненим.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини не прибуття не повідомив, заперечення проти адміністративного позову до суду не надав, на неодноразові вимоги суду не було надано належним чином засвідчених копій виконавчого провадження №№35297738 та доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови.

На підставі пункту 10 частини 1 статті 3, частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (частина 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як було встановлено в процесі розгляду справи, що 20 листопада 2012 року ВДВС відкрито виконавче провадження за № 35297738 з примусового виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва № 2-4523/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 293466,00 грн.

Постановою ВДВС від 27 листопада 2012 року вказане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 35315652.

У звязку з закінченням строку дії попереднього експертного висновку та для визначення ринкової вартості описаного та арештованого державним виконавцем майна відповідачем постановою від 29.01.2014 р. № 35297738 призначено ОСОБА_4 експертом у виконавчому провадженні для оцінки житлового будинку по вул. Володарського, 71 м. Миколаєва.

29.01.2014 р. експерт надав висновок щодо ринкової вартості оцінюваного майна.

25 лютого 2014 року відповідачем до Управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області направлено документи для здійснення заходів щодо реалізації майна боржника.

27 березня 2014 року ВДВС укладено з ПП «ОСОБА_5Ш.» договір про надання послуг по проведенню та організації прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Не погодившись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця Ульянова О.Ю. по винесенню постанови від 29.01.2014 р. № 35297738 про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні та скасування останньої, а також визнання неправомірними дій державного виконавця Ульянова О.Ю. по передачі нерухомого майна на реалізацію.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 року було забезпечено позов шляхом забороги Державному виконавцю Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції проведення будь яких виконавчих дій, що стосуються житлового будинку розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Володарського, 71.

На підставі вищезазначеної ухвали старший державний виконавець Центрального відділу ДВС ММУЮ 28.04.2014 року виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час ухвала суду не скасована. Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 р. законної сили не набула, відбувається апеляційний розгляд даної справи.

Проте, 10.02.2015 р. позивачем отримано Повідомлення про оцінку майна від 04.02.2015р. № 01.05/2658.

З реєстру виконавчих проваджень позивач дізналася про те, що незважаючи на те, що виконавче провадження і до сих пір є зупиненим, 08.10.2014 р. державний виконавець виносить Постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні № 35297738 від 08.10.2014 р.

Не погодившись із постановою відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон, Закон N 606-XIV), Законом України «Про державну виконавчу службу», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5), в редакціях, чинних на момент винесення оскаржуваної постанови та на момент розгляду справи.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Статтями 7 та 8 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є стороною виконавчого провадження, а саме є стягувачем за виконавчим провадженням.

Державний виконавець з огляду на вимоги ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: 1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво; 2) визнання стягувача або боржника недієздатним; 3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях; 4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення; 6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право; 7) зупинення судом реалізації арештованого майна; 8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах; 9) запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника; 10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати; 12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону; 13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення; 15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; 16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; 17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" протягом трьох років з моменту завершення приватизації; 18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Як вже зазначалось вище, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 року було забезпечено позов шляхом заборони Державному виконавцю Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції проведення будь яких виконавчих дій, що стосуються житлового будинку розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Володарського, 71.

На підставі вищезазначеної ухвали старший державний виконавець Центрального відділу ДВС ММУЮ 28.04.2014 року виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

З наданої до суду копії постанови ВП № 35297738 про зупинення виконавчого провадження від 28.04.2014 року, вбачається, що державним виконавцем на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4523/11 до розгляду справи по суті.

Згідно до ч. 4 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Проте, незважаючи на те, що виконавче провадження і до сих пір є зупиненим, 08.10.2014 р. державний виконавець виносить Постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні № 35297738 від 08.10.2014 р.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної позивачем постанови у зв'язку із чим вона підлягає скасуванню.

В той же час, позовні вимоги в частині визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю про винесення постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року неправомірними не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Дії суб'єкта владних повноважень можуть бути самостійним предметом судового оскарження у випадку, коли самі дії мають правові наслідки і порушують права позивача. В спорі сторін, дії відповідача знайшли своє оформлення в оскарженій постанові, тобто у випадку, якщо дії суб'єкта владних повноважень призвели до прийняття ним відповідного рішення, предметом оскарження повинно бути рішення, а не дії.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду жодних доказів в обґрунтування правомірності прийнятої ним постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом скасування постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року, визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю щодо повідомлення боржника про оцінку майна №01.05/2658 від 04.02.2015 року незаконними, а в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181, 254 КАС УКраїни, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2Ю про винесення постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року неправомірними, скасування постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №35297738 від 08.10.2014 року.

Визнати дії заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо повідомлення боржника про оцінку майна №01.05/2658 від 04.02.2015 року незаконними.

В іншій частині позову відмовити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір сплачений за квитанцією від 17.02.2015 року 0.0.350188650.1 у сумі 48,72 грн. (сорок вісім гривень сімдесят дві копійки).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва