Справа № 813/2228/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року № 813/2228/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування припису, -

Встановив:

Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису №3 від 29.01.2015, винесеного Відділом Державної автомобільної інспекції з обслуговування Мостиського району Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на ім'я ОСОБА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не є власником чи балансоутримувачем автомобільної дороги Т-14-15 Мостиська - Самбір - Борислав, на якій, згідно оскарженого припису було виявлено недоліки з утримання, та не уповноважене приймати рішення щодо проведення тих чи інших заходів з утримання та ремонту автомобільних доріг загального користування. Сам припис позивач вважає безпідставним, протиправним та таким, що винесений із численними порушеннями процедури винесення приписів. 23.06.2015 року представником Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було надану суду додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог, до яких було долучено довідку про відсутність претензій та зауважень з боку замовника щодо виконання підрядних робіт на автодорозі Т-14-15 Мостиська-Самбір-Борислав у 2014-2015 роках та копії договорів та актів виконаних робіт про виконання підрядних робіт на автодорозі Т-14-15 Мостиська-Самбір-Борислав у 2014-2015 роках.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що на підставі договору на надання послуг з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області на 2014 рік, позивач був зобов'язаний забезпечити повне та належне надання послуг відповідно до діючих нормативів по поточному ремонту та експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області. На підставі наведеного, відповідач вважає, що ДП «Львівський облавтор», а отже і його філія «Пустомитівська ДЕД» являється уповноваженим органом Державної служби автомобільних доріг України, а начальник Філії «Пустомитівська ДЕД» ДП «Львівський обалвтодор» ОСОБА_1 являється посадовою особою, відповідальною за утримання автомобільних доріг. Із огляду на це, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача і відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст. 128, 135 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вивчивши думку сторін, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.01.2015 року відділенням Державної автомобільної інспекції Мостиського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області було винесено припис № 3 (надалі за текстом - Припис) на ім'я начальника філії «Пустомитівська ДЕД» ОСОБА_1, яким вимагалось усунути недоліки, виявлені під час позачергового обстеження з 28.01.15 року автомобільної дороги Т-14-15 Мостиська - Самбір - Борислав згідно акту обстеження.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 7 закону України «Про міліцію», міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів:

кримінальної міліції;

міліції громадської безпеки;

державної автомобільної інспекції;

міліції охорони;

судової міліції;

спеціальної міліції;

внутрішньої безпеки;

особливого призначення.

Відповідно до Положення про державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 341 (далі - Положення), державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно пункту 2 зазначеного Положення, Державтоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, цим Положенням, нормативними актами МВС.

Пунктом 3 Положення передбачено, що основними завданнями Державтоінспекції є:

реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

організація контролю за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища від шкідливого впливу автомототранспортних засобів (далі - транспортних засобів);

удосконалення регулювання дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки та підвищення ефективності використання транспортних засобів;

виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню.

Відповідно до пункту 5 даного Положення, підрозділи Державтоінспекції мають права, передбачені Законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право давати посадовим і службовим особам та громадянам обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів - притягувати винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності;

Даючи оцінку законності винесення припису № 3 від 29.01.2015 року, відповідно до якого вимагалось усунути виявлені недоліки під час позачергового обстеження з 28.01.15 р. недоліки Т-14-15 Мостиська - Самбір - Борислав згідно акту обстеження, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право, зокрема, вимагати від фізичних та юридичних осіб усунення порушень правил утримання та експлуатації автомобільних доріг, вулиць і залізничних переїздів, у встановленому порядку видавати приписи на усунення виявлених порушень, обмежувати або забороняти проведення ремонтно-будівельних робіт та здійснення інших заходів на автомобільних дорогах, вулицях і залізничних переїздах, якщо при цьому не додержуються вимоги щодо забезпечення громадської безпеки і безпеки дорожнього руху та його учасників.

У відповідності із абз. 10 ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху дійсно належить в тому числі передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільні дороги загального користування є складовою Єдиної транспортної системи України і задовольняють потреби суспільства в автомобільних пасажирських і вантажних перевезеннях. Автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про автомобільні дороги» до приведення у відповідність із Законом України «Про автомобільні дороги» закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Із огляду на це, закон України «Про дорожній рух» (зокрема абз. 10 ст. 9) застосовується в частині, що не суперечить Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Як слідує з п.п. 4 - 7, 9, 10 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги», основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування у тому числі є: 4) розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; 5) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; 6) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; 7) здійснення державного регулювання та контролю у сфері дорожнього господарства відповідно до законодавства; 9) забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; 10) виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги», орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Відповідно до п. 3 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439, основними завданнями Укравтодору є:

реалізація державної політики, а також внесення пропозицій щодо її формування у сфері дорожнього господарства;

здійснення управління автомобільними дорогами загального користування;

інформування та надання роз'яснень щодо здійснення державної політики у відповідній сфері;

організація реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, відповідного інженерного облаштування, розміщення об'єктів дорожнього сервісу та інших споруд;

забезпечення технічного регулювання у сфері реконструкції та капітального ремонту автомобільних доріг;

здійснення управління об'єктами державної власності;

здійснення інших повноважень, визначених законами України та покладених на нього Президентом України.

Судом встановлено, що як це вбачається із відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, Служба автомобільних доріг у Львівській області є державною організацією, утвореною Державним агентством автомобільних доріг України.

Тобто, Служба автомобільних доріг у Львівській області є органом управління Державного агентства автомобільних доріг України на місцях.

В свою чергу, Дочірнє підприємство "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" є лише підприємством, що здійснює роботи по ремонту та утриманню автодоріг виключно на договірній (контрактній) основі за замовленням Служби автомобільних доріг у Львівській області (як це вбачається із п. 2.1., 2.2. статуту ДП «Львівський облавтодор»), не є власником та не утримує на балансі жодних автомобільних доріг. Більше того, із представленої позивачем копії статуту не вбачається того, що Дочірнє підприємство "Львівський Облавтодор" є органом чи діє у складі Державного агентства автомобільних доріг України.

Із огляду на вищенаведене, власником усіх автодоріг загального користування України є держава Україна, уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є Державне агентство автомобільних доріг України та її органи управління на місцях, а Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» та/або його філії чи їх посадові особи не наділені компетенцією щодо організації проведення ремонту та утримання будь - яких автомобільних доріг загального користування.

Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначив, що між Службою автомобільних доріг у Львівській області та Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було укладено договір на надання послуг з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області на 2014 рік. За умовами вказаного договору Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» було зобов'язане забезпечити повне та належне надання послуг відповідно до діючих нормативів по поточному ремонту та експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області, а у разі неналежного виконання своїх зобов'язань за договором - повинно нести відповідальність, передбачену законом та цім договором.

Натомість, відповідно до досліджених судом копій договорів та актів виконаних робіт про виконання підрядних робіт на автодорозі Т-14-15 Мостиська-Самбір-Борислав у 2014-2015 роках та довідки про відсутність претензій та зауважень з боку замовника щодо виконання підрядних робіт на автодорозі Т-14-15 Мостиська-Самбір-Борислав у 2014-2015 роках, Дочірнє підприємство "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" у повному обсязі та без жодних порушень виконало, а Служба автомобільних доріг у Львівській області - прийняла усі роботи (послуги) із поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільної дороги Т-14-15 Мостиська-Самбір-Борислав за 2014 - 2015 роки.

Наведене спростовує заперечення відповідача щодо відповідальності Дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" за неналежне виконання своїх договірних зобов'язань перед Службою автомобільних доріг у Львівській області.

Викладене вище дає підстави вважати, що при винесенні оскаржуваного припису відповідачем було порушено ст. ст. 10, 11, 13 закону України «Про автомобільні дороги», п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439.

Окрім цього, абзацом 5 п. 21 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» надано міліції право вимагати усунення порушень правил утримання та експлуатації автомобільних доріг (зокрема шляхом видання відповідних приписів) лише від фізичних та юридичних осіб.

Натомість, відповідно до ч. 1, 3 ст. 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Оспорюваний припис адресовано філії позивача «Пустомитівська ДЕД», а не юридичній особі, а відтак - припис винесено також із порушенням ст. 11 Закону України «Про міліцію» та ч. 1, 3 ст. 95 Цивільного кодексу України.

Більше того, відповідачем не представлено належних та допустимих доказів, якими обґрунтовувались би підстави для видачі оскаржуваного припису і в яких фігурували б зафіксовані в останньому порушення.

Також, Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не надано суду документів правового характеру, котрими керувався суб'єкт видачі припису та якими врегульовано питання правових підстав, передумов, порядку видання та форми оспорюваного припису.

Спростовуючи позовні вимоги, відповідач посилався на п. 7.1.2 «Методичних рекомендацій співробітникам Державтоінспекції з питань контролю за станом вулично - дорожнього мережі, організацією дорожнього руху, дорожнім перевезенням небезпечних вантажів та рухом великогабаритних транспортних засобів», затверджених розпорядженням Міністерства внутрішніх справ України від 06.08.2009 року № 683. Проте, як вбачається із тексту оскаржуваного припису, посилання на вказаний акт у ньому відсутнє.

Не надано відповідачем і доказів на підтвердження того, що начальник ВДАІ Мостиського району ГУМВС України у Львівській області був наділений належним обсягом повноважень для видання оспорюваного припису (зокрема - положення або іншого керівного документа, на підставі якого діє ВДАІ Мостиського району ГУМВС України у Львівській області, посадової інструкції начальника згаданого підрозділу, наказу або іншого розпорядчого документа, на підставі якого діє виконуючий обов'язки керівника).

Судом також враховано, що оскаржуваним приписом вимога виконати певні заходи пред'явлена інспектором ВДАІ Мостиського району ГУМВС України у Львівській області Буць І.М, проте припис підписано не безпосередньо ним, а начальником відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування Мостиського району.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний припис є безпідставний, винесений із порушеннями чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний припис є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування Мостиського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 29.01.2015 №3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 73 (сімдесят три) грн 08 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський