Справа № 484/1355/15-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 484/1355/15-а

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Паньков Д.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та здійснити виплату заборгованості по державній соціальній допомозі як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про визнання неправомірними відповідача щодо відмови підвищити пенсію як дитині війни на 30 % відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязання відповідача виплатити йому, як дитині війни, державну соціальну допомогу відповідно до вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за півроку з моменту звернення до суду; виплатити заборгованість з 01.01.2006 р. по 2015 р. в розмірі 23 % від прожиткового мінімуму.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року закрито провадження у справі в частині вимог позивача виплатити на його користь заборгованість за періоди часу з 07.11.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2008, з 25.04.2010 по 25.10.2010 та з 17.11.2010 по 17.05.2011, а решту вимог про виплату заборгованості з 01.01.2006р. по 07.10.2014р. в розмірі 23 % від прожиткового мінімуму залишено без розгляду.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та здійснити виплату заборгованості по державній соціальній допомозі як дитині війни з 08.10.2014 р. по 08.04.2015 р. відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, про задоволення позовних вимог.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань не надходило, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився 10 листопада 1941 року, має статус дитини війни, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області і одержує пенсію за віком та допомогу, як дитині війни, у розмірі 66,43 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Оскільки позивачем оскаржена лише постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року, то перегляду підлягають позовні вимоги за період з 08.10.2014 р..

Відповідно до статті 1 Закону України від 18.11.2004 № 2195-IV «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195-IV) позивач має правовий статус дитини війни.

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» була чинна після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Стаття 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (ст. 96 Конституції України).

До 01 січня 2014 року «Прикінцевими положеннями» законів України від 23 грудня 2010 року №2857-VI «Про державний бюджет України на 2011 рік», від 22 грудня 2011 року №4282-VI «Про державний бюджет України на 2012 рік», від 06 грудня 2012 року №5515- VI «Про державний бюджет України на 2013 рік» було визначено, що норми і положення ст.ст. 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Починаючи з 01.01.2014 р., Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 06.07.2014 р. № 1534-18 не містить жодної норми, яка б обмежувала виплати щомісячної держаної соціальної допомоги «дітям війни» у 2014 році.

Проте, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р. № 1622-18, встановлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказана норма діє з 16.08.2014 року.

Тобто, з 16.08.2014 року виплата щомісячної держаної соціальної допомоги «дітям війни» була обмежена.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки станом на 01.10.2014 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р. № 1622-18 вже існувало обмеження щодо щомісячної держаної соціальної допомоги «дітям війни».

Таким чином, нараховуючи та сплачуючи ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії, як дитині війни у період з 08.10.2014 року по 08.04.2015 року у сумі 66,43 гривень відповідач діяв правомірно на підставі діючого у цей час законодавства України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов