Справа № 2а-9481/12/1370
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 876/12151/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в м. Трускавці Львівської області ДПС про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У листопаді 2012 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ДПІ в м. Трускавці Львівської області ДПС (на даний час Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 06.09.2012 року Форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 87724,55 грн. (в т.ч. за основним платежем 70179,64 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 17544,91 грн.), та № НОМЕР_2 від 06.09.2012 року Форми «Р» , яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 35713,75 грн. (в т.ч. за основним платежем 26443 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 9270,75 грн.).

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цією постановою суду не погодився позивач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що висновки Акту перевірки від 28.08.2012 року на підставі якого прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення від 06.09.2012 року є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача та не підтверджені належними доказами. Вказує апелянт, що правомірність включення позивачем сум ПДВ до податкового кредиту підтверджується податковими накладними: за лютий, березень 2010 р. отриманими від ПП «Універсалбуд»; за лютий, червень, липень 2010 р. отриманими від ТзОВ «Екопласт-Львів»; за лютий 2010 р. отриманими від ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад»; за жовтень, листопад 2010 р. отриманими від ТзОВ «ВТ-Техбуд». Вважає апелянт, що є безпідставними висновки про нікчемність господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, оскільки їх недійсність (нікчемність) повинна бути прямо встановлена законом або рішенням суду, що набрало законної сили. Також зазначає апелянт, що відсутність субєктів господарювання за місцем реєстрації в день проведення перевірки не свідчить, що підприємство не веде господарської діяльності та не може бути доказом безтоварності господарських операцій позивача з контрагентами.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 25.03.2013 р. та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 14.08.2012 р. по 20.08.2012 р. відповідачем ДПІ в м. Трускавці Львівської області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ПП «Універсалбуд» за період лютий, березень 2010 р., ТзОВ «Екопласт-Львів» за період лютий, червень, липень 2010 р., ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад» за період лютий 2010 р., ТзОВ «ВТ-Техбуд» за період жовтень, листопад 2010 року. За результатами перевірки складено Акт № 24/17-0/НОМЕР_3 від 28.08.2012 року (а.с. 14-57 Т.1).

У висновках акту перевірки зазначено, що позивачем порушено, зокрема, вимоги: - п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого зменшено податкове зобовязання по ПДВ на загальну суму 67129,23 грн., в тому числі: за лютий 2010 року на суму 1307,27 грн., за березень 2010 року на суму 4013,13 грн., за квітень 2010 року на суму 8782,68 грн., за червень 2010 року на суму 2186,74 грн., за липень 2010 року на суму 21193,93 грн., за жовтень 2010 року в сумі 28847,98 грн., за листопад 2010 року на суму 797,50 грн.; - п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого завищено податковий кредит по ПДВ на загальну суму 93572,86 грн., в тому числі по періодах: за лютий 2010 року на суму 10278,34 грн., за квітень 2010 року на суму 6019,39 грн., за червень 2010 року на суму 250,71 грн., за липень 2010 року на суму 28429,40 грн., за листопад 2010 року на суму 48595,02 грн.. Внаслідок описаних порушень встановлено заниження податкового зобов'язання по ПДВ в сумі 37083,00 грн., в тому числі: за лютий 2010 року на суму 8971 грн., за липень 2010 року на суму 6888 грн., за листопад 2010 року на суму 21224 грн., та завищено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10640 грн., в тому числі: за березень 2010 року на суму 2344 грн., за квітень 2010 року на суму 1907 грн., за травень 2010 року на суму 2173 грн., за червень 2010 року на суму м 1941 грн., за жовтень 2010 року на суму 2275 грн.. Також, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст.13 Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян», п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних всього на суму 70179,64 грн..

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 28.08.2012 року відповідачем винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення від 06.09.2012 року Форми «Р» № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 87724,55 грн. (в т.ч. за основним платежем 70179,64 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 17544,91 грн.) та № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 35713,75 грн. (в т.ч. за основним платежем 26443 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 9270,75 грн.) (а.с. 60, 61 Т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості тверджень ДПІ про безтоварний (нереальний) характер господарських договорів між позивачем та ПП «Універсалбуд», ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад», ТзОВ «ВТ-Техбуд» та щодо законності винесених податкових повідомлень-рішень від 06.09.2012 року, з врахуванням наступного.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції на час розглядуваних правовідносин), визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 цього Закону, платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и)загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону).

Підпунктом 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 цього Закону, у разі коли платник придбаває товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, що сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема статтею 9, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення, можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати визначені обовязкові реквізити.

Згідно п.п.7.2.6 Закону України «Про податок на додану вартість», підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана постачальником товарів (послуг), яка оформляється з дотриманням вимог п.п.7.2.1 Закону про ПДВ та Порядку заповнення податкової накладної (далі - Порядок № 165). Зокрема, у п.18 Порядку № 165 зазначено, що всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), і скріплюються печаткою такого платника податку - Продавця.

Крім цього, відповідно до ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з громадян осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та ІІІ цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту Акту податкової перевірки від 28.08.2012 року видно, що висновки податкового органу про заниження позивачем суми ПДВ та про заниження суми податку на доходи фізичних осіб грунтуються на твердженнях про те, що господарські операції позивача з контрагентами ПП «Універсалбуд» за період лютий, березень 2010 року, ТзОВ «Екопласт-Львів» за період лютий, червень, липень 2010 року, ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад» за період лютий 2010 року, ТзОВ «ВТ-Техбуд» за період жовтень, листопад 2010 року фактично не відбулись, у зв'язку з чим позивачем протиправно сформовано валові витрати та податковий кредит.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про непідтвердження реального вчинення господарських операцій позивача із вказаними вище контрагентами.

Так, позивачем було укладено договір поставки будівельних матеріалів без номера від 08.02.2010 р. із ПП «Універсалбуд». Виконання цього договору щодо реальної поставки будівельних матеріалів, дизпалива і запчастин до транспортних засобів та використання їх у господарській діяльності не підтверджується належними доказами. Зокрема, зі змісту вказаного договору поставки від 08.02.2010 р. (а.с. 62 Т.1), а також із первинних бухгалтерських документів не можливо встановити істотні умови щодо купівлі-продажу. В матеріалах справи відсутні обов'язкові специфікації до договору щодо вартості, кількості та асортименту товарів, що належало поставити; не вказано, в який спосіб та ким повинні бути поставлені товари, строки такої поставки, не зазначено, яким чином відбувалось формування ціни на товари.

Судом першої інстанції також обєктивно встановлено та враховано, що надані позивачем накладні за березень, квітень 2010 року не містять вказівок на особу, уповноважену відвантажити товар з ПП «Універсалбуд» та прийняти його на складі позивача, а товарно-транспортні накладні оформлені некоректно та неповно, зокрема, не зазначені автопідприємство та водій, що здійснювали перевезення вантажів, адреси пунктів навантаження та розвантаження ТМЦ, вартість вантажу, товаросупроводжувальні документи. Крім цього, в ТТН без номера від 30.03.2010 року вказаний товар - залізобетон, однак, такий по видаткових та податкових накладних не придбавався (а.с. 64-80 Т.1, 30-36 Т.3). Матеріалами справи не підтверджено перевезення товару та наявність у позивача чи у його контрагента спеціальних транспортних засобів цистерн для перевезення дизпалива.

Відносно взаємовідносин позивача із ТзОВ «Екопласт-Львів», то судом встановлено, що позивачем було укладено договір поставки будівельних матеріалів і нафтопродуктів без номера від 01.02.2010 р. із ТзОВ «Екопласт-Львів». Виконання цього договору щодо реальної поставки будівельних матеріалів і інструментів та використання їх у господарській діяльності не підтверджується належними доказами. Так договір поставки від 01.02.2010 року не містить всіх необхідних істотних умов договору щодо якості та комплектності товарів, сертифікатів якості та технічних умов на товари, загальної ціни поставки (а.с. 81 Т.1).

Судом першої інстанції також обєктивно встановлено та враховано, що накладні за лютий, червень, липень 2010 року не містять вказівок на особу, уповноважену відвантажити товар з ТзОВ «Екопласт-Львів» та прийняти його на складі позивача, а копії податкових та видаткових накладних не підтверджують факту оплати транспортних послуг. Товарно-транспортні накладні оформлені неповно, зокрема, не зазначені автопідприємство та водій, що здійснювали перевезення вантажів, адреси пунктів навантаження та розвантаження ТМЦ, вартість вантажу, товаросупроводжувальні документи. При оформленні документів мали місце неточності та неспівпадіння, що ставить під сумнів реальність господарської операції з ТзОВ «Екопласт-Львів» (а.с. 83-107 Т.1, 37-44 Т.3).

Відносно взаємовідносин позивача із ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад», то судом встановлено, що позивачем було укладено договір № ДГ-00174 від 01.02.2010 року із ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад» щодо надання транспортно-експедиційних послуг вантажних автомобілів для перевезення будматеріалів, послуг автокрана та інших механізмів (а.с. 108 Т.1). Реальність виконання цього договору та отримання транспортних послуг не підтверджується належними доказами. Так, акт здачі-прийняття робіт № РН2-2600012 від 26.02.2010 року підписаний невстановленою особою, а з його змісту неможливо встановити, які саме послуги були надані ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад» (виконавцем), зміст наданої послуги, яким транспортним засобом, по якому маршруту тощо (а.с. 110 Т.1, 20 Т.3).

Також судом першої інстанції обєктивно встановлено та враховано, що ТТН без номера оформлені неналежно, а саме: не зазначено водія, що здійснював перевезення вантажу, адреси пунктів навантаження та розвантаження ТМЦ, вартість вантажу, товаросупроводжувальні документи тощо (а.с. 111-126 Т.1, 45-60 Т.3).

Відносно взаємовідносин позивача із ТзОВ «ВТ-ТЕХБУД», то судом встановлено, що позивачем було укладено договір № без номера від 25.10.2010 року щодо поставки будівельних та інертних матеріалів, нафтопродуктів, а також договір без номера від 25.10.2010 року щодо надання посередницьких послуг по оренді механізмів та спецтехніки для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт (а.с. 129, 131 Т.1). Реальність виконання цих договорів та використання товарів (робіт, послуг) у господарській діяльності позивача не підтверджується належними доказами. Так, надані позивачем видаткові накладні за жовтень, листопад 2010 року не містять фізичних та технічних характеристик товарів, що були предметом поставки, не вказано особу, уповноважену відвантажити товар з ТзОВ «ВТ-ТЕХБУД» та прийняти його на складі позивача (а.с. 133, 136, 138, 141 Т.1).

Судом також вірно зазначено, що товарно-транспортні накладні оформлені неповно та некоректно, зокрема, в них відсутні номери, автопідприємство, яке здійснювало перевезення ТМЦ, відсутні прізвище водіїв, що здійснювали перевезення вантажу, адреси пунктів навантаження та розвантаження ТМЦ, товаросупроводжувальні документи тощо (а.с. 152-164 Т.1, 61-73 Т.3). Не надано товарно-транспортних накладних на підтвердження факту перевезення запчастин, придбаних по видаткові накладній № 26/10-02 від 26.10.2010 року. Наявні неточності та розбіжності у видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних. З актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) неможливо встановити, яка саме та де саме мало місце використання позивачем екскаваторів, а також неможливо встановити, в чому суть посередницької транспортної послуги по м. Львів, ким вона надавалася, в який спосіб вівся облік кілометражу тощо (а.с. 144, 146, 148, 150 Т.1).

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що у контрагентів ПП «Універсалбуд», ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Фінансово-промислова компанія «Каскад», ТзОВ «ВТ-Техбуд» відсутні основні фонди та виробничі потужності, трудові ресурси, земельні ділянки, транспортні засоби, що вказує на неможливість фактичного здійснення ними господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження ТМЦ, надання транспортно-експедиційних послуг (а.с. 81-104 Т.2, 134-194 Т.2, 118-133 Т.2, 105-117 Т.2).

Крім цього, судом першої інстанції вірно враховано, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2011 року у справі № 1-104/11 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 1, 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» осіб, які з метою здійснення фіктивного підприємництва організовували реєстрацію, придбання та перереєстрацію суб'єктів господарювання, зокрема ПП «Універсалбуд», ТзОВ «Екопласт-Львів» (а.с. 77-80 Т.2).

Таким чином, обґрунтованими та підставними є висновки ДПІ в м. Трускавці Львівської області про порушення позивачем вимог податкового законодавства, заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість та заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а тому відсутні підстави для визнання протиправними і скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і обєктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в м. Трускавці Львівської області ДПС про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26.06.2015 року.