Справа № 804/5788/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 р. Справа № 804/5788/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
при секретарі судового засідання Василенко К.Е.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, Нікопольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про донарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимоги про сплату боргу (недоїмки) діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і борів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.
Перевіркою встановлено порушення:
- за 2012 рік в сумі 2625,00 грн.;
2. п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, в результаті чого, встановлено ненадання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 рік (4 квартал 2011 року);
- ненадання податкових декларацій з податку на додану вартість: за січень-лютий 2012 року (період з 21.01.2012 року по 28.02.2012 року); за березень 2012 року, за квітень 2012 року, за травень 2012 року, за червень 2012 року, за липень 2012 року, за серпень 2012 року, за вересень 2012 року, за жовтень 2012 року (період з 01.10.2012 року по 14.10.2012 року);
4. п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України - встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат, а саме, ненадання платником податків для перевірки книги обліку доходів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року;
За результатами перевірки складено Акт №3914/04-07-17-03/НОМЕР_2 від 12.12.2014 року, на підставі якого, винесено:
- рішення № НОМЕР_1 від 23 січня 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1917,76 грн.
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.02.2015 року № 1329/10/04-36-10-0717 про результати розгляду скарги вимогу Нікопольської ОДПІ № від 12.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 05.03.2015 року № 1889/10/04-36-10-0709 податкові повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 23.01.2015 року №, №, № та рішення № НОМЕР_1 від 23.01.2015 року залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, позивач звернувся із скаргами до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 23.03.2015 року № 2591/6/99-99-10-01-07-15 про результати розгляду повторної скарги вимогу Нікопольської ОДПІ № від 12.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 01.04.2015 року № 2972/Б/99-99-10-01-03-14 про результати розгляду повторної скарги податкові повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 23.01.2015 року №, №, № залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.04.2015 року № 3358/Б/99-99-10-01-07-15 про результати розгляду скарги рішення Нікопольської ОДПІ № НОМЕР_1 від 23.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, в періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування (вид роздрібна торгівля продуктами харчування), за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування, згідно вимог Податкового кодексу України.

Згідно п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи, не менш, як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої, використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків, документи визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно вимог п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У відповідності до п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Так, як вбачається з акта перевірки ФОП ОСОБА_3 в порушення п.44.1 ст.44, п. 85.2 ст.85 Податкового Кодексу України не було надано книгу обліку доходів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року.

Для проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 надано лише книгу обліку доходів платника єдиного податку, зареєстровану належним чином згідно заяви від 28.11.2014 року вх.№5387/10, тобто, лише в період проведення планової виїзної перевірки, тому показники, наведені в даній книзі обліку не були враховані при проведенні перевірки.

Крім того, інформація про своєчасну реєстрацію книги обліку доходів платника єдиного податку за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року у ході проведення перевірки не була надана, що також, не спростовано представником позивача в ході розгляду справи.

Оскільки, для проведення перевірки не надано книгу обліку доходів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, розмір виручки від реалізації послуг за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року визначено на підставі даних звітів субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку (додаток 3 до порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку), наданих до Орджонікідзевсього відділення Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів (зокрема, за № 13806 від 05.01.2012 року за четвертий квартал 2011 року, наростаючим підсумком).

Суд зазначає, що 23.07.2014 року позивачем було подано до Нікопольської ОДПІ заяву про те, що 20.07.2014 року було виявлено факт пошкодження первинних документів, що засвідчують доходи та видатки ФОП ОСОБА_3 за 2011 -2014 роки. Заявою, також, вказано зобовязання у відповідності до статті 44 Податкового Кодексу України відновити втрачені документи протягом 90 днів з моменту повідомлення. Також, було додано до заяви акт псування документів з переліком зіпсованих документів, серед яких, зокрема, ї книга обліку доходів і витрат за період з 01.01.2011 року по 01.01.2012 року, книга « 2 (дохід, витрат) з 09.2013 року.

Також, 06.08.2014 року відповідна заява від ФОП ОСОБА_3 була направлена до Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за розглядом якої, останнім складено висновок за матеріаліми перевірки від 21.08.2014 року.

05.11.2014 року позивачем було повідомлено Нікопольську ОДПІ про відновлення документів, вказаних в Акті псування документів.

Проте, судом звернуто увагу, що станом на 05.11.2014 року та на початок проведення перевірки книга обліку доходів платника єдиного податку, зареєстрована належним чином, була відсутня.

Дана книга обліку доходів і витрат за період з 01.01.2011 року по 01.01.2012 року була надана до Нікопольської ОДПІ лише 08.12.2014 року, тобто, вже після проведення перевірки.

Також, суд критично ставиться до пояснення представника позивача щодо того, що в наданому звіті суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку №13806 від 05.01.2012 року за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року відображено помилковий обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності в сумі 595000,00 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 2 та 3 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (частина 2 та 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»).

Частиною 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлено, що відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних, несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Також, позивачем ані в ході проведення перевірки, ані в ході розгляду заперечень на Акт перевірки та скарги на прийняті на підставі Акту рішення, ані в ході судового розгляду справи не було надано належних пояснень та доказів допущення саме технічної помилки, звернення до Податкового органу щодо виправлення допущеної описки або вчинення відповідних дій з метою коригування показників наданого звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що Податковий орган правомірно при здійсненні перевірки посилався на самостійно відображені платником в даному випадку позивачем дані звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку.

За результатом перевірки правильності визначення обсягу виручки за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року ФОП ОСОБА_3 встановлено, що обсяг виручки позивача за період з 01.01.2011 року по 01.01.2012 року, визначеного у звіті суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку №13806 від 05.01.2012 року за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року відображено обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності в сумі 595000,00 грн.

Згідно статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98 (далі - Указ №727) визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких субєктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких, від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Статтею 2 Указу №727 передбачено, що до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника не включаються доходи, що обкладаються єдиним податком. Особливу увагу, при цьому, слід звернути на те, що ставки єдиного податку встановлюються місцевими радами виключно з врахуванням меж дозволеного Указом №727 обсягу виручки для субєктів малого підприємництва - 500000,0 грн. за рік.

Тобто, з норм указу (з перевищення понад 500000,00 грн.), єдиний податок сплачуватися не може. Враховуючи зазначене, суми перевищення понад 500000,0 грн. повинні оподатковуватися окремо, згідно з нормами чинного законодавства.

Згідно ст.4 Указу № 727, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Пунктом 9 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 року № 599 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 28 грудня 2001 року № 521) (далі Порядок № 599) протягом року для платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу. Платник єдиного податку протягом 5 днів після закінчення звітного періоду подає звіт згідно з додатком 3 до Порядку № 599.

Звіт подається особисто платником єдиного податку або надсилається поштою до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації його як суб'єкта підприємницької діяльності. При особистому поданні звіту, датою подання вважається дата реєстрації його в органі державної податкової служби, а при надсиланні звіту поштою - дата відправки на штампі відділення зв'язку.

Як вже зазначалось судом, для проведення перевірки позивачем не було надано книгу обліку доходів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, в звязку із чим, розмір виручки від реалізації послуг за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року визначено на підставі Звіту субєкту малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку, наданого до Орджонікідзевсього відділення Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів (№ 13806 від 05.01.2012 року за четвертий квартал 2011 року, наростаючім підсумком).

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 у звіті суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року відображено обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності в сумі 595000,00 грн.

Згідно cт. 5 Указу № 727, у разі порушення вимог установлених ст. 1 Указу № 727, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до ст.6 Указу №727, фізична особа-підприємець, який сплачує єдиний податок, не є платником податку з доходів фізичних осіб.

Тому, податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності не сплачується з отриманого доходу до 500000,000 грн., включно.

На підставі викладеного, встановлено перевищення граничного розміру виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), встановленого ст. 1 Указу № 727, на 95000,00 грн. (595000,0грн. - 500000,00 грн.), що виникло у 4 кварталі 2011 року та не оподатковано ФОП ОСОБА_3 за вимогами Податкового Кодексу України.

Враховуючи вищевказане та вимоги діючого законодавства, доходи, отримані ФОП ОСОБА_3, які перевищують граничний рівень 500000,00 грн., оподатковуються за правилами відповідно до вимог Податкового Кодексу України.

Так, згідно п. 177.1 ст.177 Податкового Кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, перевіркою встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 на порушення ст. 5 Указу № 727 не включила до складу валового доходу обсяг виручки, що перевищив гранічний розмір виручки при переході у 2011році на загальну систему оподаткування, відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Крім того, ФОП ОСОБА_3, в порушення вимог п.п. 49.18.2 п 49.18 ст. 48 Податкового кодексу України, не надано декларацію про майновий стан та доходи за 2011 рік (4 квартал 2011 року), що мала бути надана у звязку із перевищенням граничного рівня виручки.

Викладене свідчить, що позивачем в порушення вимог п. 177.1 та п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід за 2011 рік (4 квартал 2011 року) занижено на суму 95000,00 грн.

Як встановлено з Акту перевірки, за результатами перевірки правильності визначення витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, завищення валових витрат у періоді з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року на суму 17500,00 грн.

Так, як вже зазначалось судом, згідно вимог п.44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством.

Згідно п. 177.1 ст.177 Податкового Кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст.167 Податкового Кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до вимог п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно вимог п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, (у редакції станом на час проведення перевірки) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно із п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового Кодексу України (у редакції станом на час проведення перевірки) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового Кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Проте, позивачем в порушення вимог Податкового Кодексу України, включено до складу валових витрат витрати на придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, які не відносяться до витрат операційної діяльності у відповідності з: п. 138.4, п. 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п.138.11 спи 138 ПКУ з п. 138.4, п. 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п.138.11 ст. 138 Податкового Кодексу України.

Вказане призвело по порушень п.177.1, п.177.2, п. 177.4, ст. 177 Податкового Кодексу України та завищення валових витрат за 2012 рік на загальну суму 17500,0 грн., а саме: віднесено згідно даних книги обліку доходів та витрат та виписок банку в наступних періодах: червень 2012 року - 5000,0 грн. (суми плати за ліцензії перераховані до бюджету згідно банківських виписок), вересень 2012 року - 5000,0 грн. (суми плати за ліцензії перераховані до бюджету згідно банківських виписок), жовтень 2012 року - 2500,0 грн. (суми плати за ліцензії перераховані до бюджету згідно банківських виписок), грудень 2012 року - 5000,0 грн. плата ( суми плати за ліцензії перераховані до бюджету згідно банківських виписок).

За викладених обставин, суд доходить висновку, що ФОП ОСОБА_3 в порушення п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, в результаті заниження валового доходу у розмірі 95000,00 грн. та завищення валових витрат на суму 17500 грн. занижено оподатковуваний дохід на загальну суму 112500,00 грн.,в тому числі: за 2011 рік на суму 95000,00 грн., за 2012 рік на суму 17500,00 грн..

Отже, Нікопольською ОДПІ правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2015 року, яким позивачу нараховане грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 21263,75 грн., в тому числі: за основним платежем - 16875,00 грн. (за 2011 рік на суму 14250,00 грн. (95000,00 грн.*15%) та 2012 рік на суму 2625,00 грн. (17500,00 грн.*15%).

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрована як платник податку на додану вартість 15.10.2012 року.

Як зазначено в Акті перевірки та не було заперечено представником позивач в ході судового розгляду справи, за період з 15.10.2012 року по 31.12.2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 128086,00 грн.

Відповідно до п.181.1 ст. 181 Податкового Кодексу України у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно п.183.2 ст. 183 Податкового Кодексу України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій.

Пунктом 183.10 ст. 183 Податкового Кодексу України встановлено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно п. 202.1 ст. 202 Податкового Кодексу України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б)якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

У відповідності до п.203.1. ст. 203 Податкового Кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Також, згідно пункту 6.2 Положення про порядок реєстрації платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПАУ від 22.10.2010 року за № 978, не зареєстрована платником ПДВ особа, яка, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування та сплачуючи єдиний податок, перевищила обмеження щодо обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, установленого статтею 1 Указу Президента України від 03.07.98 року № 727 зобов'язана подати до податкового органу заяву про реєстрацію як платника ПДВ. Реєстраційна заява платника ПДВ має бути подана (надіслана) податковому органу:

- фізичною особою - підприємцем - не пізніше 20 календарного дня з моменту перевищення;

Позивачем документи, що дозволяють визначити період (дату перевищення) граничного розміру виручки 500,0 тис. грн. у періоді діяльності фізичної особи-підприємця за спрощеною системою оподаткування (з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року) у ході проведення перевірки, а також у ході розгляду справи не були надані, тому, для розрахунків терміну реєстрації платника ПДВ використовувалась дата 31.12.2011 року - останній календарний день кварталу, в зв язку із чим, позивач повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість до 20.01.2012 року.

Проте, всупереч вказаним нормам, позивач зареєструвався як платник ПДВ лише 15.10.2012 року.

Відповідно п.187.1 ст.187 Податкового Кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого, відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.188.1 ст.188 Податкового Кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Згідно п. 10 Підрозділу 2 розідлу XIX прикінцевих положень Податкового Кодексу України встановлено, що за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість, що виникли: з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2013 року включно ставка податку становить 20 відсотків; з 1 січня 2014 року - 17 відсотків.

Згідно матеріалів перевірки, ФОП ОСОБА_3 за період з 21.01.2012 року по 14.10.2012 року, згідно даних касових стрічок, даних книги обліку доходів та витрат отримано дохід у розмірі 401363,83 грн. у тому числі: лютий 2012 року 1854,5 грн., березень 2012 року 17236,38 грн., квітень 2012 року 59738,24 грн., травень 2012 року 60174,8 грн., червень 2012 року 53074,40 грн., липень 2012 року 54460,51 грн., серпень 2012 року 48571,53 грн., вересень 2012 року 52805,62 грн., жовтень 2012 року 47978,76 грн.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, оскільки, ФОП ОСОБА_3 в порушення вимог п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.183.10 ст. 183, п.202.1 ст. 202, п.203.1 ст. 203 п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового Кодексу України не зареєструвалася до 20.01.2012 року як платник ПДВ та не надала до Нікопольської ОДПІ податкові декларації з податку на додану вартість за період з 21.01.2012 року по 14.10.2012 року за період січень-лютий 2012 року (період з 21.01.2012 року по 28.02.2012 року), за березень - вересень 2012 року та за жовтень 2012 року (період з 01.10.2012 року по 14.10.2012 року), позивачем в перевіряємому періоді було занижено податкові зобовязання з ПДВ на загальну суму 80272,77 грн., у тому числі: за січень-лютий 2012 року (період з 21.01.2012 року по 28.02.2012 року) - 770,90 грн., за березень 2012 року - 4067,28 грн., за квітень 2012 року - 12567,65 грн., за травень 2012 року - 12654,96 грн., за червень 2012 року - 11234,88 грн., за липень 2012 року - 11512,10 грн., за серпень 2012 року - 10334,31 грн., за вересень 2012 року - 11181,12 грн., за жовтень 2012 року (період з 01.10.2012 року по 14.10.2012 року) - 5949,57 грн.

Отже, Нікопольською ОДПІ правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2015 року, яким позивачу нараховане грошове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 101870,15 грн., в тому числі: за основним платежем - 80272,77 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 21598,20 грн.

Щодо перевірки достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доході фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, суд зазначає наступне.

Як вже вказувалось судом, в періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ФОП ОСОБА_3 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування, згідно вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до абз.2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» зазначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Враховуючи встановлене заниження позивачем суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка, підлягає донарахуванню єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 11043,14 грн., в тому числі за 2011 рік - на суму 5225,82грн., за 2012 рік - на суму 5817,32грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Нікопольською ОДПІ правомірно винесено вимогу № від 12.12.2014 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 11043,14 грн. та рішення № НОМЕР_1 від 23.01.2015 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1917,76 грн.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір 3674-VI від 08.07.2011 р., ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір, сплачено частково судовий збір в розмірі 182,70 грн.

В зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, сума судового збору в розмірі 1 644,30 грн. підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь державного бюджету України решту судового збору в сумі 1 644,30 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Постанова не набрала законної сили 24.06.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5