Справа № 806/1341/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/800/37471/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

секретар Малина Л.В.,

за участю позивача та представника Державного агентства земельних ресурсів України - Сомик Я.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного агентства земельних ресурсів України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства земельних ресурсів України, Головного управління Держкомзему у Житомирській області про скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державного агентства земельних ресурсів України №236-ктра від 04 лютого 2013 року про звільнення його з посади заступника начальника відповідно до пункту 5 статті 40 КЗпП України. Просив також поновити його на займану посаду та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства земельних ресурсів України №236-ктро від 04 лютого 2013 року про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника Головного управління Держкомзему у Житомирській області. Поновлено ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Головного управління Держкомзему у Житомирській області з 04 лютого 2013 року. Стягнуто з Державного агентства земельних ресурсів України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 лютого 2013 року по 14 травня 2013 року в розмірі 7595,90 грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2013 року апеляційну скаргу Державного агентства земельних ресурсів України залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою в якій посилаючись на допущені судами норми матеріального та процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Судами встановлено, що позивач займав посаду наступника начальника Головного управління Держкомзему у Житомирській області та наказом голови Державного агентства земельних ресурсів України №236-ктра від 04 лютого 2013 року його звільнено із займаної посади на підставі пункту 5 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з нез'явленням на роботу протягом більш ніж чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про те, що позивача безпідставно звільнено на підставі пункту 5 статті 40 КЗпП України, оскільки його непрацездатність тривала 3 місяці 28 днів, а отже наказ про звільнення його з посади є незаконним.

Так, відповідно до пункту 5 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Підставою для розірвання трудового договору є нез'явлення на роботу протягом зазначеного строку. Вихід на роботу хоч би на один день перериває цей строк. І у подальшому чотиримісячний строк має обчислюватись знову. Підсумовуватись періоди неявки на роботу, тривалістю менше чотирьох місяців, не можуть.

Отже, застосування зазначеної норми передбачає одночасну наявність двох складових її диспозиції - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з'являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу, відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи.

Як встановлено судами ОСОБА_3 у період з 02 жовтня 2012 року по 30 січня 2013 року був відсутній на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю що підтверджується листками непрацездатності. У період з 31 січня 2013 року по 06 лютого 2013 року позивач проходив обстеження для встановлення групи інвалідності.

Видаючи наказ про звільнення ОСОБА_3 відповідач не пересвідчився в тому, чи був позивач непрацездатний у період з 31 січня 2013 року по 04 лютого 2013 року та зробив передчасний висновок про наявність підстав для його звільнення з підстав зазначених у частині пункту 5 статті 40 КЗпП України.

Таким чином, скасовуючи зазначений наказ судами зроблено обґрунтований висновок про те, що він виданий з порушенням пункту 5 статті 40 КЗпП України, а тому є незаконним, у зв'язку з чим позивач має бути поновлений на займану посаду.

Крім того, судами зроблено правильний висновок щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме, з 04 лютого 2013 року по 14 травня 2013 року, так як відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи те, що посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ним повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну Державного агентства земельних ресурсів України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства земельних ресурсів України, Головного управління Держкомзему у Житомирській області про скасування наказу, поновлення на посаді - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак