Справа № 809/2574/14
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 р. Справа № 876/1441/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, про визнання дій протиправними та зобов»язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Прокуратури Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, в якому просив визнати протиправними дії Прокуратури Івано-Франківської області та зобов»язати відповідача працевлаштувати його в органи Прокуратури області.

В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що позивач, на підставі рекомендації Прокуратури Івано-Франківської області в 2009 році вступив на денну форму навчання до Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, проте закінчивши в 2014 році навчання та отримавши диплом магістра за спеціальністю "правознавство", не був працевлаштований відповідачем в органах прокуратури, натомість отримав пропозицію від відповідача взяти участь у конкурсному відборі на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури, що є неправомірним, оскільки вступивши на навчання по держзамовленню прокуратури позивач отримав право бути прийнятим на роботу в дану установу по завершенню навчання без проходження відбору на стажування. Просив суд визнати протиправними дії прокуратури Івано-Франківської області та зобов»язати прокуратуру Івано-Франківської області працевлаштувати його в органах прокуратури області.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що судом не забезпечено захисту прав та інтересів позивача та не забезпечено перевірку дій та бездіяльності прокуратури Івано-Франківської області, яка діяла не на підставі Конституції та законів України, упереджено, недобросовісно, без дотримання принципу рівності перед законом, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та несвоєчасно, через що підлягає скасуванню.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до рекомендації Прокуратури Івано-Франківської області №11/1/1-324вих.-09 від 08.07.2009 року абітурієнта ОСОБА_1, 1991 року народження, рекомендовано для вступу та складання вступних іспитів до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

13 червня 2009 року ОСОБА_1 подано заяву про допуск його до конкурсу сертифікатів на денну форму навчання Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого за рахунок коштів державного бюджету.

За результатами конкурсу, наказом ректора від 10.08.2009 року №350-с ОСОБА_1 зараховано на 1 курс Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України денної форми навчання з 1 вересня 2009 року за державним замовленням за рахунок коштів Державного бюджету України.

08 грудня 2010 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №2213-р Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого реорганізовано шляхом перетворення в Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого».

22 червня 2013 року ОСОБА_1 закінчив Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» та здобув кваліфікацію бакалавра юриста і отримав диплом бакалавра серії НОМЕР_1, внаслідок чого відносини між університетом та ОСОБА_1 по підготовці фахівців за державним замовленням припинилися.

30 червня 2014 року ОСОБА_1 подано заяву до Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» про прийняття до студентів та участі в конкурсному відборі на денну форму навчання Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури за програмою підготовки спеціаліста (магістра).

За результатами конкурсу ОСОБА_1 не був зарахований на місця, що фінансуються з державного бюджету, і 14 серпня 2013 року між Національним університетом «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» та ОСОБА_1 укладений Договір про навчання №823/1ф за рахунок коштів фізичних осіб.

Згідно з умовами зазначеного договору університет зобов»язувався за рахунок коштів Замовника - Студента здійснити навчання ОСОБА_1 на денній формі за освітньо-професійною програмою з метою одержання ним вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до магістра з спеціальності «Правознавство». Відповідно до п. 4.3 Договору про навчання №823/1ф від 14.08.2013 року, ОСОБА_1 15.08.2013 року здійснив оплату освітньої послуги, що підтверджено випискою банку.

30 серпня 2013 року наказом ректора №451-С на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» та рішення приймальної комісії від 20.08.2013, протокол №23 ОСОБА_1 зараховано з 01.09.2013 року студентом денної форми навчання Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України за рахунок коштів фізичних осіб.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 04.12.2013 року №1697 Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» перейменовано в Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого.

31 травня 2014 року ОСОБА_1 закінчив Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, здобув кваліфікацію юриста і отримав диплом магістра серії ХА №46676791 за рахунок коштів фізичних осіб.

Судом встановлено, що прокуратурою Івано-Франківської області, у зв»язку із низькою успішністю ОСОБА_1, відмовлено у розподілі позивача для подальшого працевлаштування в органах прокуратури області, що підтверджується листом прокуратури Івано-Франківської області №11-442вих.-14 від 04.07.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством на відповідача не покладається обов»язок приймати на стажування в органи прокуратури позивача на інших умовах, а ніж передбачено Положенням, тобто поза конкурсом, з підстав його навчання в базовому вищому навчальному закладі за рекомендацією органу прокуратури, як це стверджує позивач, а відтак доводи позивача є помилковими та ґрунтуються на переоцінці доказів та розширенні змісту вищевказаних правових норм.

З такими висновками погоджується й суд першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про освіту», на виконання Указу Президента України від 23 січня 1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» в редакції Указу Президента України від 16 травня 1996 року №342 та статті 197 Кодексу законів про працю України розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений постановою КМУ від 22.08.1996 року №992 (далі - Порядок).

У відповідності до пункту 2 Порядку випускники вищих навчальних закладів, яким присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою різних освітньо-кваліфікаційних рівнів і які працевлаштовані на підставі направлення на роботу, вважаються молодими фахівцями протягом трьох років з моменту укладення ними трудового договору із замовником. Час навчання в інтернатурі до цього терміну не включається.

Згідно з Указом Президента України №77/96 від 23.01.1996 року встановлено, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету та місцевих бюджетів - за державним замовленням.

Водночас, частиною другою цього Указу передбачено, що порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Випускники, які закінчили вищі навчальні заклади за власний рахунок, мають право обирати місце працевлаштування за особистим бажанням.

В матеріалах справи знаходиться Договір про навчання від 14.08.2013 року №823/1ф.

Відповідно до пункту 3.2 цього Договору, позивач зобов»язаний забезпечити власне проходження практики-стажування відповідно до Положення про практику.

Матеріалами справи підтверджується те, що листом Генеральної прокуратури України від 02.02.2009 року №11/1-13вих.-09, доведено до відповідача інформацію щодо відбору випускників для працевлаштування в органах прокуратури, згідно з якою на підставі нових договірних умов з базовими вузами частина бакалаврів продовжуватиме навчання в Національній академії прокуратури. Інші після одержання повної вищої освіти («спеціаліст», «магістр») матимуть право на участь у конкурсному відборі для працевлаштування в органах прокуратури або зарахування до резерву. Середньовизначений бал успішності вступника за додатком до диплому бакалавра, доведений Генеральною прокуратурою України до прокуратури області, мав складати не нижче 4,25.

Як видно з листа Прокуратури Івано-Франківської області від 20.12.2013 року №11/1-904вих.-13 студент НУ «Юридична академія України ім. Ярослава Мудрого» ОСОБА_1, за підсумками 4-ох років навчання має середньовизначений бал успішності - 3,, у зв»язку з чим його працевлаштування в органи Прокуратури Івано-Франківської області не планується.

Листом Генеральної прокуратури України 23.01.2014 року №11/2вих.-14 направлено відповідачу список студентів 5 курсу Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, рекомендованих на навчання відповідачем для врахування під час відбору претендентів на стажування в органах прокуратури, серед яких, числиться позивач.

Листом Прокуратури Івано-Франківської області від 04.07.2014 року №11-442вих.-14 повідомлено ОСОБА_1, що у зв»язку з його низькою успішністю під час навчання, прокуратурою області відмовлено у його розподілі для подальшого працевлаштування в органи прокуратури області. А він вправі взяти участь у конкурсному відборі на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури, водночас позивачу роз»яснено, що відбір претендентів на стажування буде проводитись після скорочення штатної чисельності працівників прокуратури з урахуванням наявних вакансій.

Згідно з витребуваними судом першої інстанції доказами, видно, що позивач пройшов тестування при відборі на стажування за результатами якого набрав 68 (відсотків) правильних відповідей.

Відповідно до довідки Прокуратури Івано-Франківської області №11-43вн.-14 від 23.12.2014 року зазначено, що в штатному розписі органів прокуратури Івано-Франківської області станом на 23.12.2014 року посад стажистів немає, у зв»язку із відсутністю вакантних посад, конкурс з відбору на стажування претендентів для заміщення вакантних посад прокурора прокуратури у другому півріччі 2014 року не проводився; заяв про участь у конкурсі до комісії не надходило.

Відповідно до пункту 21 Порядку якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу молодого фахівця, останній звертається до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. При цьому пред»являється направлення на роботу і скріплена печаткою замовника довідка про відмову у працевлаштуванні.

Безпідставними є доводи апелянта щодо виникнення у нього правовідносин з Прокуратурою Івано-Франківської області ще у 2009 році, коли він звернувся до даної прокуратури з питанням щодо отримання направлення на навчання в Національну юридичну академію України ім. Я Мудрого, оскільки чинним законодавством не встановлено обов»язок замовника прийняти на роботу молодого фахівця, а час навчання в інтернатурі до цього терміну не включається, тому правовідносини виникають з моменту укладення ними трудового договору.

Аналізуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством на відповідача не покладається обов»язок приймати на стажування в органи прокуратури позивача на інших умовах, а ніж передбачено Положенням, тобто поза конкурсом, з підстав його навчання в базовому вищому навчальному закладі за рекомендацією органу прокуратури, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року у справі №809/2574/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький