Справа № 802/1627/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 липня 2015 р. Справа № 802/1627/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області в особі Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, державних реєстраторів Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області в особі Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про:

- скасування рішення Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 23.01.2014 року (індексний номер 10189339) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0421 га, кадастровий номер :02:068:0339, що розташована за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22;

- скасування рішення Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 25.01.2014 року (індексний номер 10288740) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,003 га, кадастровий номер :02:068:0340, що розташована за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято рішення, яким визнано недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 індексний номер 16756132 від 25.01.2014 року та індексний номер 16584666 від 23.01.2014 року, на підставі яких прийняті оскаржувані рішення. А тому, й рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 19.06.2015 року до участі в справі залучено в якості другого та третього відповідачів державних реєстраторів Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 01.07.2015 року, не з'явився, проте подав до суду заяву (вх.№17098 від 30.06.2015 року) про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з"явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судової повістки (а.с.33-35).

Частиною 4 статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - обов'язковою не визнавалась, суд, у відповідності до частини 6 статті 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласниками двох земельних ділянок, що знаходяться за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22, а саме: земельна ділянка кадастровий номер якої :02:068:0110 площею 0,0063 га та земельна ділянка кадастровий номер якої :02:068:0109 площею 0,1000 га.

26.12.2012 року між ними було укладено договори про встановлення порядку користування земельними ділянками, на підставі яких ОСОБА_1 отримала свідоцтво (індексний номер 16584666 ) про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:068:0339 загальною площею 0,0421 га від 23.01.2014 року та свідоцтво (індексний номер 16756132) про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:068:0340 загальною площею 0,003 га від 25.01.2014 року.

22.01.2014 року позивачем подано заяви до Реєстраційної служби про реєстрацію прав на зазначені земельні ділянки. На підставі даних заяв, 23.01.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 прийнято рішення (індексний номер 10189339) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0421 га, кадастровий номер :02:068:0339, що розташована за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22 та 25.01.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 прийнято рішення (індексний номер 10288740) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,003 га, кадастровий номер :02:068:0340, що розташована за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22.

В подальшому, після смерті ОСОБА_4 (04.04.2013 року) право власності на дані земельні ділянки перейшло до ОСОБА_5 Після чого між спадкоємцями та позивачем виникли спори з приводу укладених договорів 26.12.2012 року, що потягло за собою звернення до суду.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2014 року визначено частки у праві спільної сумісної власності між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які різняться з частками зазначеними у свідоцтвах про право власності, що стало підставою для звернення до суду про визнання недійсними договорів та свідоцтв.

18.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято рішення, яким:

- визнано недійсним договір від 26.12.2012 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0063 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер :02:068:0110, розташовану за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1;

- визнано недійсним договір від 26.12.2012 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:068:0109, розташовану за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1;

- визнано недійсними Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1, індексний номер 16756132 від 25.01.2014 року та право власності на нерухоме майно ОСОБА_1, індексний номер 16584666 від 23.01.2014 року.

Вказане рішення набрало законної сили 29.11.2014 року.

Враховуючи те, що свідоцтва про право власності на земельні ділянки визнані судом недійсними, позивач звернулась до суду із вимогою про скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно положень частини 1 статті 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені статтею 19 Закону, відповідно до пункту 2 частини 1 якої визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, визначено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (ч.2 ст.26 Закону).

На підставі викладеного, враховуючи, що свідоцтва, які були підставою для прийняття оскаржуваних рішень рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2014 року визнанні недійсними, а тому й самі рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки втратили свою юридичну значимість для цілей підтвердження прав ОСОБА_1 на земельні ділянки.

Враховуючи викладене, а також виходячи з того, що оскаржувані рішення не відповідають критеріям достовірності відомостей, що містяться у державному реєстрі, рішення державних реєстраторів Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки індексний номер 10189339 від 23.01.2014 року та індексний номер 10288740 від 25.01.2014 року підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При розподілі судових витрат суд керується ч. 1 ст. 94 КАС України, в силу якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовільнити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2 від 23.01.2014 року (індексний номер 10189339) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0421 га, кадастровий номер :02:068:0339, що розташована за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22.

Скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ОСОБА_3 від 25.01.2014 року (індексний номер 10288740) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,003 га, кадастровий номер :02:068:0340, що розташована за адресою м.Вінниця, вул. Заболотного, 22.

Стягнути із Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім коп.), відповідно до чека №4239 від 08.06.2015 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя:

Секретар: