Справа № 803/1298/14
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Справа № 876/8035/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року в справі за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позивач просив стягнути з відповідача 6360 грн. адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог ст.ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо не працевлаштування інвалідів на підприємстві та пеню за порушення термінів сплати таких санкцій у розмірі 139, 43 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в розмірі 6360 грн. та пеню в розмірі 139, 43 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржив фізична особа-підприємець ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі ставить питання про її скасування та закриття провадження в справі.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ним були вжиті усі необхідні заходи, передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо забезпечення працевлаштування інвалідів. Зокрема, ним подавалися звіти до Луцького міського центру зайнятості про наявність вакансій для інвалідів. Крім того, 2.12.2013 року ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ОСОБА_2, інвалідом ІІІ групи загального захворювання, який був зареєстрований Луцьким МЦЗ. За таких обставин, висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» є помилковими та суперечать фактичним обставинам справи.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрований у Волинському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів як роботодавець, що використовує найману працю, у якого за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб.

У 2013 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача становила 10 осіб.

Норматив робочих місць для інвалідів по даному підприємству згідно ст. 19 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становив 1 особу. Даний норматив відповідачем виконано не було.

Згідно звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік форми № 10-ПІ, який поданий ОСОБА_1 позивачу 25.02.2014 року, фонд оплати праці штатних працівників відповідача у 2013 році становив 127, 2 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника 12720 грн., сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 6360 грн.

18.03.2014 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів направило відповідачу повідомлення про самостійну сплату адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6360 грн. за порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», однак ОСОБА_1 така сума сплачена не була.

Тому Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6360 грн. адміністративно-господарських санкцій та 139, 43 грн. пені за несвоєчасну сплату таких санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо працевлаштування інвалідів, не виконано обовязку щодо подання інформації органам державної служби зайнятості про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів, тому застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій є обґрунтованим.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 19 вказаного Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно зі ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 року затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі Порядок).

Згідно Порядку, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Форма вказаного звіту затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 42 від 10.02.2007 року.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування також передбачає, обов'язок роботодавців подання центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 420 від 19.12.2005 року затверджено форму подання такої звітності та інструкцій щодо її заповнення.

Колегія суддів вважає, що обов'язок роботодавця щодо забезпечення прав інвалідів на працевлаштування передбачає:

виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, в тому числі спеціальних робочих місць;

створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для працевлаштування інвалідів;

звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів;

забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

Судом першої інстанції встановлено, що згідно звіту, який поданий відповідачем до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 25.02.2014 року за вхідним номером № 2006, у штаті ОСОБА_1 в 2013 році, працівники, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не працювали.

Крім того, як видно з матеріалів справи, звіти за формою №3-ПН про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів до центру зайнятості відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», ОСОБА_1 щомісячно не подавались.

Згідно інформації наданої Луцьким міським центром зайнятості (лист № 4692/05-18 від 7.07.2014 року), у 2013 році до центру зайнятості ОСОБА_1 було подано лише один звіт за формою №3-ПН про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, а саме: 14.08.2013 року на посаду «завідувач господарства».

У звязку з тим, що обовязок відповідача щодо виконання вимог ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» полягає не лише у створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, але й у поданні відповідної звітності та інформації органам державної служби зайнятості, Фонду соціального захисту інвалідів, тому не подання такої звітності/інформації унеможливлює працевлаштування інвалідів та є підставою для застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій.

Відсутність інвалідів, які б бажали працевлаштуватися на підприємстві відповідача, в даному випадку не звільняє його від обовязку щодо подання інформації державній службі зайнятості у встановленій формі.

За таких обставин, застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій в розмірі 6360 грн. та 139, 43 грн. пені за порушення термінів сплати таких санкцій є правомірним.

Доводи апелянта в частині того, що ним наприкінці року була працевлаштована особа, якій встановлена ІІІ група інвалідності, а тому ним виконано відповідний норматив, колегія суддів до уваги взяти не може, оскільки в звіті, який 25.02.2014 року подано ОСОБА_1 позивачу, вказано, що в штаті відповідача в 2013 році працівники, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не працювали.

Повно встановивши фактичні обставини справи, належно оцінивши докази, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року в справі № 803/1298/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

ОСОБА_3