Справа № 826/2976/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 травня 2015 року 16 год. 15 хв. № 826/2976/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" (далі - позивач, ПП "Бобринець-Агро-К") до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18 лютого 2015 року № 2820/10/26-50-22-03 про непогодження позивачу застосування податкового компромісу (далі - оскаржуване рішення), а також зобов'язання відповідача:

- погодити позивачу застосування податкового компромісу на підставі його заяви від 06 лютого 2015 року № 15 (вх. № 4773/10 від 06 лютого 2015 року) щодо податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - ОДПІ) Кіровоградської області ДПС: 1) форми "Р" № від 22 травня 2013 року, яким, згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п.п. 123.1, 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України (далі - ПК України), за порушення п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 209.2, 209.3 ст. 209 ПК України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 329375 грн., з яких 263500 грн. - за основним платежем, 65875 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; 2) форми "В4" № від 22 травня 2013 року, яким, згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п.п. 123.1, 123.2 ст. 123 ПК України, за порушення п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 209.2, 209.3 ст. 209 ПК України, позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 77 грн. (далі - податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2013 року);

- прийняти рішення щодо погодження позивачу застосування податкового компромісу на підставі його заяви від 06 лютого 2015 року № 15 (вх. № 4773/10 від 06 лютого 2015 року) щодо податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 22 травня 2013 року;

- вжити усіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для застосування податкового компромісу на підставі заяви позивача від 06 лютого 2015 року № 15 (вх. № 4773/10 від 06 лютого 2015 року) щодо податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 22 травня 2013 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач протиправно не прийняв рішення про узгодження податкового компромісу, оскільки грошові зобов'язання неузгоджені та не являються податковим боргом.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 10 березня 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06 лютого 2015 року звернувся до відповідача із заявою про досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкового зобов'язань, за результатами розгляду якої 18 лютого 2015 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2, п. 7 підрозділу 9-2 розділу XX ПК України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених ст. 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній п. 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі № 811/1863/13-а задоволено апеляційну скаргу Кіровоградської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, а саме постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року у справі № 811/1863/13-а за позовом ПП "Бобринець-Агро-К" до Кіровоградської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 травня 2013 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 3.12 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 17 січня 2015 року № 13, досягнення податкового компромісу здійснюється за заявою про компроміс по податковому повідомленню-рішенню лише у разі відповідності заяви та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, та сплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній п. 2 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у встановлені Кодексом терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом.

Рішення щодо погодження/непогодження застосування податкового компромісу приймається керівником контролюючого органу на підставі колегіального розгляду структурними підрозділами (податкового та митного аудиту (або іншого структурного підрозділу, який надіслав (вручив) податкове повідомлення-рішення платнику податків), оподаткування юридичних осіб, доходів і зборів з фізичних осіб, правової роботи, погашення заборгованостей, координаційно-моніторингового, власної безпеки, слідчими підрозділами фінансових розслідувань, оперативними підрозділами), що оформлюється відповідним протоколом.

Рішення щодо погодження/непогодження застосування процедури податкового компромісу приймається у довільній формі. При цьому в обов'язковому порядку в ньому зазначається: дата прийняття рішення; дата, номер заяви про компроміс по податковому повідомленню-рішенню; дата, номер податкового повідомлення-рішення, загальна сума грошових зобов'язань по повідомленню-рішенню; відомості щодо оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному/судовому порядку; наявність кримінального провадження; норми законодавства, що є підставою для прийняття цього рішення; загальна сума податкових зобов'язань, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, щодо яких може бути застосований податковий компроміс (відповідно до розрахунку); загальна сума податкових зобов'язань, що підлягає сплаті платником податків для досягнення податкового компромісу (5 відсотків).

У разі встановлення фактів щодо невідповідності заяви про компроміс по податковому повідомленню-рішенню та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, приймається рішення довільної форми щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Таке рішення підписується керівником контролюючого органу та надсилається платнику податків у порядку, визначеному п. 3.5 цих Методичних рекомендацій.

Суд звертає увагу, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі № 811/1863/13-а набрала законної сили, а тому податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2013 року, відповідно до норм ПК України, є узгодженими.

У заяві позивач зазначив про розгляд відповідних справ у судовому порядку, поряд з цим, судом з'ясовано наступне:

- у справі № 802/3411/14-а: позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року апеляційну скаргу задоволено, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з неявкою позивача;

- у справі № 802/4343/14-а: ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року позов повернуто позивачу. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року апеляційну скаргу залишено без задоволення;

- у справі № 826/730/15: ухвалою Київського апеляційного адміністративного суд від 26 лютого 2015 року залишено без змін ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2015 року про відмову у відкриті провадження у справі.

Також суд звертає увагу, що підрозділом 9-2 Розділу XX "Перехідних положень" ПК України визначено право платника податків скористатися процедурою податкового компромісу за певних умов, проте не визначено обов'язку контролюючого органу на погодження застосування податкового компромісу.

Отже, проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що судом виявлено правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, тому вимоги позивача про зобов'язання вчинити дії щодо затвердження податкового компромісу не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених вище норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов приватного підприємства "Бобринець-Агро-К" до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову приватного підприємства "Бобринець- Агро-К".

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин