Справа № 804/4943/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 р. Справа № 804/4943/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 28.01.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач дійшов до безпідставного висновку про безтоварність господарських операцій позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Фірма Селеста», оскільки факт реальності господарської операції підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, актом прийому-передачу наданих послуг. Також позивач звернув увагу суду на той факт, що порушення податкової дисципліни вчинене ТОВ «Фірма Селеста», а також визнання недійсними правочинів вчинених ТОВ «Фірма Селеста» з контрагентами, не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит. Позивач зазначив про те, що товари та послуги отримані від ТОВ «Фірма Селеста» використанні у власній господарській діяльності позивача, а саме: перепродані третім особам філія Дніпродзержинська ГЕС ПАТ «Укргідноенерго», ПАТ «Оріль-Лідер», Вільногірська ЗОШ 1-3 ступенів № 2 Вільногірської міської ради, Вільногірська ЗОШ 1-3 ступенів № 3 Вільногірської міської ради, ДЗ «СМСЧ № 8 МОЗ України», КДНЗ (ясла-садок) № 3 «Веселка» комбінованого типу Вільногірської міської ради, КДНЗ (Центр розвитку дитини) № 2 «Веселі дзвіночки» Вільногірської міської ради, КДНЗ (ясла-садок) № 8 «Білочка» Вільногірської міської ради, КДНЗ (ясла-садок) № 4 «Ромашка» Вільногірської міської ради, КДНЗ (ясла-садок) № 6 «Сонечко» Вільногірської міської ради, ТОВ «Управління громадського харчування і торгівлі», що підтверджується договорами, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що оскаржувані податкові повідомлення рішення, прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач наголосив на тому, що правочини, укладені позивачем з ТОВ «Фірма Селеста», не спрямовані на настання реальних правових наслідків у звязку з наступним:
- ТОВ «Фірма Селеста» порушує податкову дисципліну та не знаходиться за юридичною адресою;
- ТОВ «Фірма Селеста» не має основних засобів, трудових ресурсів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності;
- позивачем до перевірки не надано первинні документи стосовно господарських взаємовідносин з ТОВ «Фірма Селеста».
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Відповідачем проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з правомірності формування податкового кредиту та податкових зобовязань з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Фірма Селеста» за серпень 2014 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно ОСОБА_2 від 18.12.2014 року № 5339/537/04-03-17-01-26/НОМЕР_3.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено висновок про не спрямованість правочинів, які укладено позивачем з ТОВ «Фірма Селеста» на настання реальних наслідків.
Висновок відповідача щодо нереальності правочинів обгрунтовується тим, що правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, у звязку з наступним:
- ТОВ «Фірма Селеста» порушує податкову дисципліну та не знаходиться за юридичною адресою;
- ТОВ «Фірма Селеста» не має основних засобів, трудових ресурсів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності;
- позивачем до перевірки не надано первинні документи стосовно господарських взаємовідносин з ТОВ «Фірма Селеста».
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято на направлено позивачу податкові повідомлення рішення від 28.01.2015 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на суму 72 362,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 36 181,00 грн. та № НОМЕР_2, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020 грн.
Суд не погоджується з висновками відповідача зробленим у ОСОБА_2 від 18.12.2014 року № 5339/537/04-03-17-01-26/НОМЕР_3 щодо нереальності договорів укладених позивачем з ТОВ «Фірма Селеста» у звязку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість та формування витрат повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосубєктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення звязку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обовязковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем ТОВ «Фірма Селеста є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Фірма Селеста правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Фірма Селеста своїх договірних зобовязань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Фірма Селеста.
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Фірма Селеста та на знаходження останніх за податковою адресою (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР 3060678).
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Фірма Селеста.
Судом також встановлено, що між позивачем та ТОВ «Фірма Селеста», укладено договір поставки № 306 від 30.06.2014 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Фірма Селеста» зобовязувалось поставити позивачу товар (продукти харчування), а позивач зобовязувався його оплатити.
Також між позивачем та ТОВ «Фірма Селеста» укладено договір зберігання № 306х від 30.06.2014 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Фірма Селеста» зобовязалось прийняти за зберігання товарно-матеріальні цінності позивача, а позивач зобовязався оплатити надані послуги.
Факт надання ТОВ «Фірма Селеста» позивачу послуг зі зберігання товару підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 37 від 26.08.2014 року, копія якого містяться у матеріалах справи та який вказаний у акті перевірки.
Факт надання ТОВ «Фірма Селеста» позивачу послуг зі навантаження-розвантаження товару підтверджується копію акту приймання-передачі наданих послуг № 42 від 31.07.2014 року.
Факт поставки ТОВ «Фірма Селеста» товару позивачу підтверджується копіями видаткових накладних, які містяться у матеріалах справи.
Вказані документи відповідають ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
ТОВ «Фірма Селеста» виписало позивачу податкові накладні, копії яких містяться у матеріалах справи, та які відповідають вимогам статті 201 ПК України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Фірма Селеста» анульовано 31.10.2014 року, тобто на момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Фірма Селеста» було платником податку на додану вартість та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі спеціального витягу з ЄДРПОУ, який знаходиться у матеріалах справи, встановлено, що ТОВ «Фірма Селеста» зареєстрована як юридична особа.
Таким чином, ТОВ «Фірма Селеста» на момент здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстрованою юридичною особою.
Позивачем не надано суду доказів транспортування товару від ТОВ «Фірма Селеста» до позивача.
Однак у матеріалах справи містяться докази використання отриманого позивачем від ТОВ «Фірма Селеста» товару та послуг у господарській діяльності позивача, а саме: товар перепроданий третім особам філія Дніпродзержинська ГЕС ПАТ «Укргідноенерго», ПАТ «Оріль-Лідер», Вільногірська ЗОШ 1-3 ступенів № 2 Вільногірської міської ради, Вільногірська ЗОШ 1-3 ступенів № 3 Вільногірської міської ради, ДЗ «СМСЧ № 8 МОЗ України», КДНЗ (ясла-садок) № 3 «Веселка» комбінованого типу Вільногірської міської ради, КДНЗ (Центр розвитку дитини) № 2 «Веселі дзвіночки» Вільногірської міської ради, КДНЗ (ясла-садок) № 8 «Білочка» Вільногірської міської ради, КДНЗ (ясла-садок) № 4 «Ромашка» Вільногірської міської ради, КДНЗ (ясла-садок) № 6 «Сонечко» Вільногірської міської ради, ТОВ «Управління громадського харчування і торгівлі», що підтверджується договорами, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
На підставі викладеного судом встановлено рух товарів між ТОВ «Фірма Селеста» та позивачем.
За вказаних обставин податкове повідомлення рішення від 28.01.2015 року № НОМЕР_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 28.01.2015 року № НОМЕР_2, то суд зазначає наступне.
Вказане податкове повідомлення рішення винесено у звязку з відмовою позивача надати до перевірки копії всіх первинних документів, чим порушено вимоги п.44.1, 44.3, 44.6 ст. 44 та п.85.2 ст. 85 ПК України.
Статтею 83 Податкового кодексу України визначено, що для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок, підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Згідно із п. п. 85.2, 85.4 та 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірки платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
У пункті 85.6 ст. 85 ПК України зазначено про те, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Підпунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
Диспозиція даної статті передбачає відповідальність саме за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю, а не за ненадання документів у встановлений податковим органом строк, або за надання документів не у повному обсязі.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач після початку перевірки позивача не вимагав у останнього надання копій первинних документів.
Відповідач вимагав від позивача надання копій первинних документів до призначення перевірки позивача згідно обов'язкових запитів.
Відповідач також не надав суду акту про відмову платника податків надати витребувані документи.
За вказаних обставин вказане податкове повідомлення рішення є протиправними та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 28.01.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 219,13 гривень.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 липня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 03.07.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_6