Справа № 0301/3037/12, 2а-0301/67/12
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2015р. Справа № 876/235/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Левицької Н.Г.,
судді Обрізка І.М.,
судді Сапіги В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Володимир-Волинський
на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2012р. у справі №0301/3037/2012
за позовом ОСОБА_1 , м.Володимир-Волинський
до Волинського обласного військового комісаріату, м.Луцьк
про визнання протиправним рішення про відмову у видачі талонів на пільговий проїзд та зобов`язання про видачу таких талонів, -
ВСТАНОВИВ:
20.09.2012р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення про відмову у видачі талонів на пільговий проїзд та зобов`язання про видачу таких талонів, просив визнати протиправним рішення Волинського обласного військового комісаріату від 03.03.2012р. №129 про відмову у видачі талонів на проїзд по країнах СНД з 50-ти відсотковою знижкою їх вартості та зобов`язання відповідача видати позивачу такі талони.
Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2012р. у справі №0301/3037/2012 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення про відмову у видачі талонів на пільговий проїзд та зобов`язання про видачу таких талонів відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач: ОСОБА_1 , який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з`ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що, на думку апелянта (позивача у справі), на нього поширюється дія Угоди про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993р. (далі Угода), а судом першої інстанції невірно розтлумачено вимоги п.17 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993р. №3551-XII (далі Закон №3551-XII).
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій з 27.01.2005р., що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.6), виданого 27.01.2005р. Володимир-Волинським ОРВК Волинської області на ім`я позивача.
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він брав участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку в Чехословаччині, що стало підставою для надання йому статусу учасника бойових дій.
При вирішенні даного публічно-правового спору колегія суддів апеляційного адміністративного суду виходить з наступних законодавчих норм:
Згідно із вимогами ст.ст.4, 5 Закону №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до вимог п.17 ч.1 ст.12 Закону №3551-XII, учасникам бойових дій надаються такі пільги: безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.
Статтею 1 Угоди передбачено, що дія цієї Угоди поширюється на інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них, для яких встановлені пільги на проїзд на відповідних видах транспорту, згідно з додатками 1, 2, 3.
Відповідно до вимог ст.3 Угоди, учасникам Великої Вітчизняної війни та особам, прирівняним до них, батькам та дружинам військовослужбовців, які загинули внаслідок поранення, контузії або каліцтва, отриманих під час захисту колишнього Союзу РСР або під час виконання інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, надається право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом.
Додатком 2 до Угоди визначено категорії осіб, прирівняних за пільгами на проїзд у міжміському транспорті до учасників Великої Вітчизняної війни, до яких належать:
1. Учасники громадянської війни та бойових операцій щодо захисту колишнього Союзу РСР з числа військовослужбовців, які проходили службу у військових частинах, штабах та установах, що входили до складу діючої армії, та колишні партизани.
2. Особи з числа вільнонайманого складу Радянської Армії, Військово-морського Флоту, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР, які посідали штатні посади у військових частинах, штабах та установах, що входили до складу діючої армії в період Великої Вітчизняної війни, або особи, які знаходились у цей період в містах, участь в обороні яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, встановлених для військовослужбовців частин діючої армії.
3. Батьки та дружини військовослужбовців, які загинули внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, отриманих під час захисту колишнього Союзу РСР або під час виконання інших зобов`язань військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті.
4. Особи, які працювали в період з 8 вересня 1941 року до 27 січня 1944 року на підприємствах, в установах та організаціях колишнього міста Ленінграда, та нагороджені медаллю За оборону Ленинграда, а також знаком Жителю блокадного Ленинграда.
5. Військовослужбовці, робітники та службовці, які отримали поранення, контузії чи каліцтва у бойових діях в Афганістані або інших країнах, в яких велись бойові дії.
6. Колишні неповнолітні в`язні концтаборів, гетто та інших місць примусового утримання, створених фашистами та їхніми союзниками в період Другої світової війни.
7. Колишні учасники антифашистського руху Опору.
8. Колишні працівники спеціальних формувань, які в період Великої Вітчизняної війни отримали статус осіб, що перебувають у лавах Червоної Армії, та виконували задачі в інтересах діючих фронтів або оперативних зон діючих флотів.
Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм законодавства та обставин справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дія Угоди на позивача не поширюється, а відповідно до вимог п.17 ч.1 ст.12 Закону №3551-XII позивач, як учасник бойових дій, має право на отримання талонів для пільгового проїзду лише по території України.
Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2012р. у справі №0301/3037/2012 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення про відмову у видачі талонів на пільговий проїзд та зобов`язання про видачу таких талонів, - залишити без задоволення.
2. Постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2012р. у справі №0301/3037/2012, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька
Суддя І.М. Обрізко
Суддя В.П. Сапіга