Справа № 490/376/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 490/376/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист права на пенсійне забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва про захист права на пенсійне забезпечення.

У позові зазначив, що є громадянином України, який постійно мешкає за кордоном. При цьому на момент виїзду вона отримував пенсію, виплата якої була припинена в зв'язку із виїздом за кордон. Як вказував позивач, 07 жовтня 2009 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 25-рп/2009, яким визнав неконституційним вимоги закону щодо припинення виплати пенсії особам, які є громадянами України, але постійно мешкають за кордоном. Незважаючи на таке, відповідач після звернень про необхідність поновлення порушеного права виплату пенсії не поновив. Спираючись на порушення його права, позивач просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його поновити виплату пенсії.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2014 року позов задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії в порядку Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 листопада 2013 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з дня народження, тобто з 18.11.1937 року позивач проживав у м. Миколаєві (Україна). Останнє місце проживання: АДРЕСА_1. Пізніше з 01.06.2000 року він виїхав за межі України до Ізраїлю де і по теперішній час проживає.

Після виїзду, починаючи з 31.12.2000 року і по теперішній час, позивач не отримує пенсії, яку заробив у той час, коли був працездатним та проживав на території України. Його трудовий стаж в Україні складає 40 років. До переїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю він перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, де одержував пенсію. Пенсія йому призначена з 15.07.1996 року.

Розпорядженням відповідача було припинено виплату пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю. При цьому відповідач посилався на ч. 1 ст. 49, ст. 51 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. З огляду на те, що угоди між Україною та Ізраїлем про співробітництво в галузі соціального забезпечення, яка передбачала би інші умови виплати пенсії, не укладено, відповідач не вбачає правових підстав, за яких можливо було б здійснювати пенсійні виплати позивачу.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 24, 46 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед Законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності з ч.3 ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з п.2 ч.1 ст. 49, ст. 51 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Дані норми Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є аналогічними нормам ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на підставі яких була припинена виплата пенсії позивачці.

При цьому, Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі №1-32/2009 положення п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Отже, Конституційний Суд України фактично визнав неконституційними ч.2 ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на підставі яких була припинена виплата пенсії позивачці і, тому, незважаючи на те, що Верховна Рада України не виконала рекомендації Конституційного Суду України щодо приведення положення ч.2 ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у відповідність з зазначеним Рішенням, колегія суддів вважає, виплата пенсії позивачці має бути поновлена.

За таких обставин, судова колегія вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин