Справа № 804/1792/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 рокусправа № 804/1792/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (довіреність від 13 лютого 2014 року),

відповідача: - Горобець К. В. (довіреність від 06 січня 2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року

у справі № 804/1792/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 вересня 2013 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 74090,71 гривень (у тому числі за основним платежем 59272,56 гривень, за штрафними санкціями 14818,15 гривень), №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 70548,67 гривень (у тому числі за основним платежем на 56973,52 гривень, за штрафними санкціями 13575,15 гривень), №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами на 3416,81 гривень (у тому числі за основним платежем 2325,45 гривень, за штрафними санкціями 1091,36 гривень), №, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 20 серпня 2013 року №263/173/НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 25-46).

У перевіряємий період, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, здійснював, зокрема, оптову торгівлю рибою, морепродуктами, молюсками, м'ясними продуктами.

За висновками перевірки, встановлені порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3:

- пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України в частині відсутності документів, що підтверджують реалізацію товару за січень-липень 2011 року;

- підпункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011 рік у розмірі 10248,82 гривень; за 2012 рік у розмірі 49023,74 гривень;

- пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 56973,45 гривень, у тому числі: лютий 2011 року - 2676,96 гривень, вересень 2011 року - 2658,70 гривень, лютий 2012 року - 19246,02 гривень, березень 2012 року - 6991,84 гривень, вересень 2012 року - 12590,80 гривень, листопад 2012 року - 12438,60 гривень, грудень 2012 року 370,60 гривень;

- пункту 51.1 статті 51 та підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, внаслідок не відображення в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2011 року та 1 квартал 2012 року інформації щодо нарахування та виплати доходів фізичним особам-підприємцям за придбані у них товари;

- підпункту 164.2.2 пункту 164.2 статті 164, пунктів 168.1, 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, у зв'язку з тим, що з суми доходу виплаченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у розмірі 2325,45 гривень.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 подано заперечення на акт перевірки (за змістом заперечення подані щодо частини виявлених порушень, а саме пункту 44.1 статті 44, підпункту 177.2 статті 177, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України), які державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишені без задоволення (т. 1 а.с. 8-16).

На підставі акту перевірки, за виявленими порушеннями державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 04 вересня 2013 року прийняті податкові повідомлення рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 74090,71 гривень (у тому числі за основним платежем 59272,56 гривень, за штрафними санкціями 14818,15 гривень) за порушення підпункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (т. 1 а.с.17);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 70548,67 гривень (у тому числі за основним платежем на 56973,52 гривень, за штрафними санкціями 13575,15 гривень) за порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (т. 1 а.с.18);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами на 3416,81 гривень (у тому числі за основним платежем 2325,45 гривень, за штрафними санкціями 1091,36 гривень), за порушення пункту 51.1 статті 51 та підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.2 статті 176, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164, пунктів 168.1, 168.4 статті 168 Податкового кодексу України (т. 1 а.с.19);

- №, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 гривень за порушення пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всі необхідні фінансово-господарські первинні та інші документи позивача є в наявності, надані відповідачу під час подання заперечень на акт перевірки та долучені до матеріалів справи, а також з того, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2014 року скасовано постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2013 року, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2014 року, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу.

Скасовуючи постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2013 року та закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Дніпропетровської області виходив з того, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки на час розгляду справи триває судова процедура оскарження висновків податкового органу, сума податкового зобов'язання є неузгодженою й існує ймовірність визнання висновків податкового органу протиправними (т. 3 а.с. 180-181).

Отже, апеляційним судом Дніпропетровської області правовідносини не аналізувалися, обставини дотримання позивачем вимог податкового законодавства не встановлювалися, як наслідок прийняття цього судового рішення не може бути підставою для визнання протиправними податкових повідомлень-рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 04 вересня 2013 року №, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 гривень за порушення пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.

За доводами податкового органу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 до перевірки не надано первинні документи, що підтверджують реалізацію ним товару за січень-липень 2011 року.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За змістом пунктів 44.6, 44.7 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Як підтверджується матеріалами справи, заперечуючи проти висновків перевірки податкового органу щодо відсутності документів, що підтверджують реалізацію товару за січень-липень 2011 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 надав до податкового органу лише копії видаткових накладних, при цьому податкових накладних та інших первинних документів щодо реалізації товарів за цей період не надав.

Також, і надані копії документів до суду першої інстанції не підтверджують реалізацію товарів за період січня-липня 2011 року.

За таких обставин податковий орган правомірно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення та застосував штрафну санкцію.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 04 вересня 2013 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 70548,67 гривень (у тому числі за основним платежем на 56973,52 гривень, за штрафними санкціями 13575,15 гривень).

За доводами податкового органу фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до податкового кредиту відносив товар, який фактично не використовувався в межах господарської діяльності, оскільки не проданий в перевіряємому періоді і не знаходився в залишках товару.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, податковим органом правомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 74090,71 гривень (у тому числі за основним платежем 59272,56 гривень, за штрафними санкціями 14818,15 гривень) за порушення підпункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.2 статті 172 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з підпунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

З огляду на ненадання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 під час перевірки у повному обсязі податкових накладних, що підтверджують реалізацію товару за січень-липень 2011 року, аналіз кількості реалізованого товару за перевіряємий період в асортименті податковим органом проведено із даних обліку платника (оборотно-сальдової відомості по рахунку: 281-ТМЦ за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року т. 2 а.с.20-22), аналізу піддано кількість придбаного та реалізовано товару, а також залишки товарів на початок та кінець перевіряє мого періоду у розрізі кожного виду товару.

Перевіркою встановлені розбіжності між даними платника та даними наявних документів у кількості придбаного та реалізованого товару та згідно обліку позивача відповідно якого, не рахуються залишки товару.

Так, у 2011 році за даними декларації позивача про доходи, валовий дохід склав 621652,03 гривень, витрати 610605,55 гривень, оподатковуваний дохід 11046,48 гривень.

Проте, перевіркою встановлений за цей період: валовий дохід 663299,17 гривень, витрати 583927,25 гривень, оподатковуваний дохід 79371,92 гривень.

За 2012 рік згідно з даними декларації про дохід, валовий дохід становить 857663,93 гривень, витрати складають 839946,46 гривень, оподатковуваний дохід 17717,47 гривень.

Відповідно даних перевірки за 2012 рік: валовий дохід склав 857663,93 гривень, витрати 526672,53 гривень, оподатковуваний дохід 330991,4 гривень.

Отже, податковий орган правомірно донарахував податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у сумі 59272,56 гривень та застосував штрафну санкцію у розмірі 25% відсотків від суми податку.

Щодо податкового повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами на 3416,81 гривень.

Відповідно до пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Під час перевірки встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 з розрахункового рахунку у 4 кварталі 2011 року та у 1 кварталі 2012 року здійснено виплату грошових коштів фізичним особам-підприємцям (ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідно) за отримані м'ясопродукти, проте не відображено в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) інформацію щодо нарахування та виплати доходів фізичним особам-підприємцям за придбані у них товари.

Також, як підтверджується матеріалами справи, питання утримання та перерахування до бюджету податку з доходів виплачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачем не оспорюється в запереченнях до акту перевірки, в адміністративному позові не обґрунтовуються, а судом першої інстанції не досліджувалося.

Проте, під час перевірки, встановлено використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 праці незареєстрованих найманих осіб (т. 2 а.с. 23-24):

- ОСОБА_4 (за поясненнями працює з вересня 2012 року та отримує заробітну плату у 2012 році у розмірі: за вересень - 1102 гривень; за жовтень 1118 гривень, за листопад - 1118 гривень, за грудень - 1134 гривень, усього 4472 гривень);

- ОСОБА_5 (за поясненнями працює з березня 2012 року та отримує заробітну плату у 2012 році у розмірі: за березень - 1073 гривень, за квітень, травень, червень - по 1094 гривень, за липень, серпень, вересень - по 1102 гривень, за жовтень, листопад - по 1118 гривень, за грудень 1134 гривень, усього 11031 гривень).

Відповідно до підпункту 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Згідно з підпунктом 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

За змістом пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України встановлено, зокрема, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Враховуючи наведене, податковим органом обґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами на 3416,81 гривень (у тому числі за основним платежем 2325,45 гривень, за штрафними санкціями 1091,36 гривень).

Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим