Справа № 552/7670/14-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/9907/15

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І., Штульман І.В.,

розглянувши в касаційному порядку в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві (далі - УПФ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, відповідно до якого просила:

визнати протиправними дії УПФ щодо відмови у перерахунку їй пенсії з урахуванням надбавки (винагороди) за вислугу років в повному обсязі середньомісячної надбавки за високі досягнення у праці та середньомісячної суми матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові питання, індексацію заробітної плати;

зобов'язати відповідача провести розрахунок пенсії, починаючи з дати призначення з урахуванням вище згаданих складових та здійснити виплату різниці недоотриманої суми.

Посилалась на те, що УПФ протиправно відмовилося враховувати при обрахунку пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, надбавку за вислугу років, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФ в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 17 вересня 2014 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 35%, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, на які було нараховане і з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зазначених виплат та здійснити відповідні виплати. У решті в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник УПФ, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить судові рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує на те, що судами не взято до уваги положення частини другої статті 33 Законом України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» щодо порядку та умов перерахунку пенсії.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Як установлено судами, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі пенсійного забезпечення УПФ. З 02.06.2008 року їй призначено пенсію державного службовця.

При обчисленні розміру пенсії відповідачем врахована до розрахунку надбавка за стаж державної служби, розрахована згідно постанови Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням надбавки за звання. Інші доплати не враховані.

Задовольняючі позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням доплат і підвищень, з яких нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості позову.

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у розмірі 35% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання) то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця. Згідно частини п'ятої цієї статті надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Відповідно до положень частини 7 зазначеної статті умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виплата винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання регулюється Порядком виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013, на підставі якої, як встановлено судами, позивачка отримувала під час її роботи в органах податкової служби надбавку за вислугу років у розмірі 35%.

Такий висновок відповідає положенням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у пункті 1 постанови зазначений Закон України «Про державну службу»), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Враховуючи те, що згідно довідки Державної податкової інспекції у м. Полтаві від 10 вересня 2014 року ОСОБА_1 отримувала перед звільненням з роботи та виходом на пенсію зазначену винагороду за вислугу років в розмірі 35% та з неї проводилася страхові відрахування, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зобов'язали УПФ перерахувати пенсію з урахуванням зазначеної надбавки.

Що стосується позовних вимог про включення в розрахунок пенсії середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, то за змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок судів про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, є правильним.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві відхилити, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман