Справа № 808/3275/13-а
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року ( 10 год. 50 хв.)Справа № 808/3275/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного підприємства «Тектор», м. Запоріжжя

до відповідача: Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: скасування податкової вимоги, скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тектор» (далі-позивач) звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби (далі-відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкову вимогу №26 від 11.02.2013; скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 24.01.2013, внесені Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби.

В обґрунтування позову посилається на те, що за результатами проведеної ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя камеральної перевірки складено акт № 4/153/32636510 від 10.01.2013 і винесені податкові повідомлення-рішення від 24.01.2013 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, які отримані позивачем поштою лише 28.01.2013. Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями підприємство їх оскаржило до ДПС у Запорізькій області, звернувшись із скаргою від 07.02.2013 вих. № 725/02. Однак, в порушення вимог ст. 56 ПК України, ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя виставлено ПП «Тектор» податкову вимогу від 11.02.2013 № 26 на неузгоджену суму грошових зобовязань. Щодо податкових повідомлень-рішень зазначає, що скарга на податкові повідомлення-рішення від 24.01.2013 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 платником податків направлена до ДПС в Запорізькій області 07.02.2013 та отримано контролюючим органом 08.02.2013. Тобто, граничним строком для прийняття вмотивованого рішення та надіслання його позивачу, або прийняття рішення про продовження строку розгляду скарги, було 28.02.2013. Однак, ні рішення за результатами розгляду скарги, ні рішення про продовження строку розгляду скарги винесено не було та не було направлено платнику податків. Таким чином, позивач, посилаючись на положення п. 56.9 ст. 56 ПК України вважає, що скарга підприємства від 07.02.2013 є задоволеною, а податкові повідомлення-рішення від 24.01.2013 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 - скасованими. Проте, зазначає, що оскільки положення ст. 60 ПК України не передбачають відкликання податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень за умови задоволення скарги платника податків у звязку із не надісланням у встановлений законом строк рішення податкового органу за результатами розгляду скарги, підприємство змушене звернутися за судовим захистом.

У судове засідання 22.04.2015 зявився представник позивача. У письмовій заяві про уточнення позовних вимог від 22.04.2015 вх. № 17095 на позовних вимогах, а саме визнання протиправним та скасування податкової вимоги №26 від 11.02.2013, скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби № та № від 24.01.2013, наполягає. Тобто, позивач підтримує первинно заявлені позовні вимоги, а тому суд не розцінює вказану заяву як уточнення (зміна) позовних вимог.

Також, 22.04.2015 позивач подав заяву (вх. № 17093), в якій, з посиланням на зміну податковим органом найменування, просить суд вважати відповідачем по справі Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Судом зясовано, що в результаті проведеної реорганізації податкових органів відповідач припинив існування як юридична особа, а тому Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби слід замінити правонаступником на Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 22.04.2015 вх. № 17292, які надійшли до суду факсимільним звязком, посилається на те, що ПП «Тектор» маючи податковий борг по несплаті узгодженого зобовязання за податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2011 № НОМЕР_3 та надавши помилково заповнену податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2011, не виконав норми чинного законодавства, в результаті чого відповідно до висновків акту камеральної перевірки № 4/153/32636510 від 10.01.2013 позивачем було порушено терміни сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість. У звязку із викладеним, вважає, що контролюючим органом законно та обґрунтовано прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.01.2013 № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 та винесена податкова вимога № 26 від 11.02.2013. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судове засідання 22.04.2015 представник відповідача не прибув, клопотанням від 22.04.2015 просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України, відповідно до якої у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що Головним державним податковим інспектором сектору адміністрування податку на додану вартість відділу оподаткування юридичних осіб ОСОБА_1, на підставі п. 20.1.4 ст. 20 Розділу І, п. 75.1 ст. 75 Розділу ІІ ПК України, в порядку ст. 76 Розділу ІІ ПК України проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку з питання своєчасності сплати суми узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість ПП «Тектор», за результатами якої складено акт від 10.01.2013 № 4/153/32636510.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Тектор» п. 57.1 ст. 57 розділу І ПК України, а саме, платник податків несвоєчасно сплатив суми узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість, визначеного в акті документальної невиїзної перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012.

24.01.2013, ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя на підставі акту перевірки від 10.01.2013 № 4/153/32636510, винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ПП «Тектор» зобовязано сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 20 % в сумі 15 170,99 грн., а також податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким ПП «Тектор» зобовязано сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 10 % в сумі 3 555,46 грн.

11.02.2013 ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя виставлено ПП «Тектор» податкову вимогу № 26 про сплату 17 555,67 грн. суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 24.01.2013 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, а також податковою вимогою від 11.02.2013 № 26 ПП «Тектор» звернулось до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі ПК України).

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом. 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст.57 ПК України).

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Тобто, для застосування штрафних санкцій згідно вимог п. 126.1 ст. 126 ПК України необхідно встановлення факту несплати платником податків у визначені законом строки узгодженої суми грошового зобовязання. Із наведених норм також можливо дійти висновку, що грошове зобовязання або визначається платником самостійно у поданій податковій звітності, або нараховується контролюючим органом за результатами проведених перевірок.

Як вбачається з акту камеральної перевірки від 10.01.2013 № 4/153/32636510, перевіркою встановлено порушення ПП «Тектор» п. 57.1 ст. 57 розділу І ПК України, а саме, платник податків несвоєчасно сплатив суми узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість, визначеного в акті документальної невиїзної перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012.

Судом зясовано, що на підставі п.п. 75.1..2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79, п. 79.2 ст. 79 ПК України та відповідно до наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя № 137 від 03.04.2012 проведена позапланова невиїзна перевірка ПП «Тектор» з питання дотримання вимог податкового законодавства та достовірності зарахування «відємного значення у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» за період жовтень 2011 року, за результатами якої складено акт № 116/153/32636510 від 11.04.2012.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Тектор» вимог п. 200.1 ст. 200, п. 200.3 ст. 200 ПК України, п.п. 4.6.3 п. 4.6 ст. 4 Наказу ДПА України від 25.01.2011 № 41 «Про порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» в частині зарахування «відємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість»; завищено суму відємного значення, зарахованого у «зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» по декларації за жовтень 2011 року на загальну суму 51 160 грн.; збільшується сума зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 22.1) по декларації за жовтень 2011 року на загальну суму 51 160 грн.; платник податку ПП «Тектор» має право використати залишок відємного значення в наступних податкових періодах.

Податкове повідомлення-рішення на підставі акту перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012 не виносилось.

Тобто, оскільки податкове повідомлення-рішення за результатами виявлених та зафіксованих в акті перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012 порушень контролюючим органом не виносилось, то говорити про те, що платнику податків було визначено податкове зобовязання, яке підлягало сплаті у встановлені податковим законодавством строки, не має правових підстав.

Отже, суд дійшов до висновку, що підстав для сплати платником податків визначеного контролюючим органом у невстановлений спосіб (в акті перевірки) грошового зобовязання, не було.

Тому, посилання контролюючого органу в акті камеральної перевірки від 10.01.2013 № 4/153/32636510 на несвоєчасну сплату позивачем сум узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість, визначеного в акті документальної невиїзної перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012, є незаконним.

З огляду на викладене, оскільки донарахування контролюючим органом грошового зобовязання проведено з порушенням визначеного п. 54.3 ст. 54 ПК України способу, а саме за відсутності прийнятого податкового повідомлення-рішення, то у позивача не виникло обовязку його сплачувати, а тому підстави говорити про прострочку сплати такого зобовязання також не має.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що висновки податкового органу, викладені в акті камеральної перевірки від 10.01.2013 № 4/153/32636510 про порушення позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України не знайшли свого підтвердження, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.01.2013 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 слід визнати протиправними та скасувати. Вимоги ПП «Тектор» в цій частині суд визнає законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у письмових запереченнях на те, що позивач мав право, але не скористався ним на оскарження дій податкового органу щодо визначення грошового зобовязання в акті перевірки, суд вважає безпідставним, оскільки, по-перше, це дійсно є правом особи, а по-друге, складання контролюючим органом та відображення в ньому певних висновків за загальним правилом не тягне для платника податків будь-яких негативних наслідків.

Щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 11.02.2013 № 26 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога, за приписами п. п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг, згідно з п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як зазначено представником відповідача у письмових запереченнях від 22.04.2015, контролюючим органом на підставі службової записки від 11.04.2012 № 218/153, з урахуванням акту перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012, здійснено коригування в обліковій картці платника податків.

Суд вважає такі дії податкового органу неправомірними, оскільки передбачений у ст.ст. 37, 38 Податкового кодексу України податковий обов'язок в грошовому еквіваленті підлягає відображенню платником податків у складеній за правилами ст.46 Податкового кодексу України і поданій до контролюючого органу в порядку ст.49 Податкового кодексу України податковій декларації або у прийнятому контролюючим органом за правилами ст.ст.54, 58 Податкового кодексу України податковому повідомленні-рішенні.

При цьому, відповідно до ст.54 ПК України підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є факт як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору). Будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов'язку, в тому числі і у спосіб зменшення розміру грошового зобов'язання з податку і збору, закон не містить.

Складений контролюючим органом акт перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012 не віднесений законодавцем до тих обставин, котрі зумовлюють зміну розміру грошових зобов'язань з податку і збору. Податкового повідомлення - рішення за результатами дій по проведенню перевірки позивача 11.04.2012, як вже зазначалось, прийнято не було.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України у будь-яких інформаційних базах контролюючих органів підлягають відображенню, насамперед, числові показники розміру грошових зобов'язань з податку (збору), що містяться у складених платниками податків документах обов'язкової податкової звітності, поданих платниками податків до територіальних органів доходів і зборів та прийнятих останніми. Ці показники підлягають незмінному збереженню до моменту набрання за правилами ст.56 Податкового кодексу України юридичної дії податковими повідомленнями - рішеннями, котрі прийняті контролюючими органами відповідно до ст.ст.54, 58 Податкового кодексу України.

Отже, суд вважає, що підстав для внесення відповідачем в облікову картку платника податків - ПП «Тектор» будь-яких коригувань за результатами складеного акту перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012, не було.

Крім того, враховуючи те, що виставлення податкової вимоги безпосередньо повязано із наявністю простроченої податкової заборгованості, яка в даному випадку виникла за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 24.01.2013, що скасовані судом, то для існування податкової вимоги від 11.02.2013 № 26 наразі не має правових підстав.

Тому, вимоги ПП «Тектор» в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 11.02.2013 № 26 суд також визнає законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що зобовязання, з приводу яких контролюючим органом в акті перевірки № 116/153/32636510 від 11.04.2012 зроблено висновок про їх заниження, не мають місця бути.

Судом зясовано, що співробітниками ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведено планову виїзну перевірку ПП «Тектор» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування усіх податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 р. по 30.06.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 р. по 30.06.2011 р., за результатами якої складено акт №22023-2/32636510 від 29.09.2011 р. Перевіркою встановлено порушення ПП «Тектор»:

- пп.198.1, пп.198.3, пп.198.6 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 51160,00 грн.;

- п.1.15 ст.1, пп.8.1.1 пп.8.1.2 пп.8.1.4 п.8.1 ст.8, п.16.1, пп.16.3.2, пп.16.3.5 п.16.3 ст.16, «а» п.17.2 ст.17, «а» п.19.2 ст.19, пп.20.3.2 п.20.3 ст.20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за вересень 2010 року в сумі 1402,07 грн.;

- пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, п.16.1 ст.16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати працівників підприємства за квітень 2010 року травень 2011 р.

Згідно з вимогами пп.16.4.1 п.16.4 ст.16 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», вимог пп. «а» 129.1.1 п.129.1, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України, нарахована пеня в сумі 65,74 грн.

10 жовтня 2011 року співробітниками ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя на підставі акту перевірки №22023-2/32636510 від 29.09.2011 р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким визначено зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 51161,00 грн., в т.ч. за основним платежем 51160,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1,0 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2011 № НОМЕР_3 ПП «Тектор» звернулось до суду. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.07.2013 у справі № 808/5381/13-а позовні вимоги ПП «Тектор» до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.10.2011 № НОМЕР_3.

Вказана постанова суду першої інстанції переглянута в апеляційному порядку та згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014, залишена без змін.

Тобто, судами встановлено, що ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області було неправомірно визначено ПП «Тектор» грошове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 51161,00 грн., в т.ч. за основним платежем 51160,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1,0 грн.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тому, посилання відповідача у письмових запереченнях на те, що позивач мав податковий борг по несплаті узгодженого зобовязання за податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2011 № НОМЕР_3 не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, а також прямо суперечить вимогам п. 56.18 ст. 56 ПК України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, оцінивши докази по справі у їх сукупності дійшов до висновку, про необхідність задоволення адміністративного позову в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Тектор» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про скасування податкової вимоги, скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби від 24.01.2013 № НОМЕР_1, яким ПП «Тектор» зобовязано сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 20 % в сумі 15 170,99 грн., а також податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким ПП «Тектор» зобовязано сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 10 % в сумі 3 555,46 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби від 11.02.2013 № 26.

Присудити на користь Приватного підприємства «Тектор» 187,26 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко