Справа № 2а-1205/12/0970
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Справа № 129335/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ойлстандартгруп» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ойлстандартгруп» до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Ойлстандартгруп» (надалі-позивач) звернулося з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську (надалі-відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21 грудня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем неправомірно, оскільки господарські операції здійснені між позивачем та його контрагентом на підставі договору поставки в повному обсязі, що підтверджується відповідними первинними документами наданими відповідачу під час здійснення ним перевірки, в тому числі видатковими та податковими накладними, а також в повній мірі проведені розрахунки за поставлений товар, тому позивач вважає, що ним податковий кредит сформовано у повній відповідності з нормами Податкового кодексу України при оформленні належним чином первинних документів які підтверджують факти здійснення господарських операцій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що проаналізувавши наявні видаткові накладні, зроблено висновок, що вони не відповідають законодавству, позаяк на них не зазначено посадової особи яка склала їх та підписала, що порушує ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 3.1 Договору. Наявність у позивача податкових накладних є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, однак не є вичерпною..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що податкові накладні, що стали підставою для формування податкового кредиту повністю відповідають вимогам, які до них ставляться. При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України, має враховуватись вина. Господарські відносини з контрагентами ТзОВ «Промресурс-ІФ» не спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна III осіб чи держави, а також на незаконне заволодіння таким майном.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що відповідачем, 02 грудня 2011 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Ойлстандартгруп» з питань підтвердження формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість згідно поданих декларацій за березень-вересень 2011 року. За наслідками даної перевірки складено акт №12365/233/33426541 від 02 грудня 2011 року, на підставі якого, відповідачем 21 грудня 2011 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 526418,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 421488,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 104930,00 грн.

Приписами пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» чітко передбачено, що на первинних документах бухгалтерського обліку для підтвердження господарських операцій повинні бути зазначені обов'язкові реквізити такі як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, докази, на які посилається позивач на обґрунтування своїх доводів, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів щодо неправомірності формування податкового кредиту позивачем ДПІ довела, що підприємство товар не придбало і ці операції були фіктивними. Зокрема, з'ясовано, що у договорі між позивачем та його контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю «Промресурс-ІФ» не визначено найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості, що ставить під сумнів реальність його виконання. Також, відсутніми є сертифікат якості товару, так як це свині другої категорії, висновки ветеринарної служби, товарно-транспортні накладні, дорожні листи та складські приміщення.

Вказана позиція не суперечить практиці Верховного Суду України, яка є обов'язковою для застосування.

Крім того, з аналізу наявних видаткових накладних наданих позивачем вбачається, що в таких не зазначено посадової особи, яка їх складала та підписувала.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ойлстандартгруп» залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року по справі № 2а-1205/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 22.06.2015 року