Справа № 2а/679/9/13
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/62851/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівЄрьоміна А.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство Нетішинської міської ради "Бюро технічної інвентаризації" про скасування рішення та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у Нетішинському міському суді Хмельницької області пред'явили позов до виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство Нетішинської міської ради "Бюро технічної інвентаризації" про скасування рішення та стягнення моральної шкоди.

Просили скасувати рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 17 листопада 2011 року № 320 "Про надання дозволу на перепланування квартири АДРЕСА_1" та стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 квітня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 квітня 2013 року скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 17 листопада 2011 року № 320 "Про надання дозволу на перепланування квартири АДРЕСА_1".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У серпні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою про прийняття додаткового судового рішення про стягнення з виконавчого комітету Нетішинської міської ради на їхню користь витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги відповідно до актів прийомки правової допомоги та квитанцій оплати № 63/12 ОСОБА_5 в розмірі 500 грн. та № 83/12 ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн., так як при розгляді адміністративної справи судом не вирішено питання про судові витрати позивачів.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 серпня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року, відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу.

Посилаючись на необґрунтованість рішень суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у касаційній скарзі просять:

- скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди;

- скасувати ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року;

- прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд виходив з того, що позивачами не надано доказів на підтвердження того, що з вини відповідача їм було завдано моральної шкоди, та, що внаслідок таких дій вони отримали душевні переживання та страждання.

На думку колегії суддів такий висновок суду апеляційної інстанції у цій частині позовних вимог є обґрунтованим.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Суд апеляційної інстанції вірно вказав на те, що причинний зв'язок між заподіяною позивачам моральною шкодою і неправомірними діями відповідача відсутній. У справі немає доказів, які б вказували на це.

Відмовляючи у постановленні додаткового судового рішення щодо відшкодування позивачам витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що на дату прийняття постанови по даній справі позивачами не було заявлено вимог про стягнення з відповідача зазначених судових витрат та в судовому засіданні не досліджувались відповідні документи, що підтверджували б витрати щодо надання юридичних послуг, а були долучені до заяви, яка подана після винесення постанови.

З таким висновком погодився апеляційний суд.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є правильним, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

- щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

- судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідно до первісного адміністративного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 позивачами не висувались вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, докази, які б підтверджували ці витрати не надавались.

Лише 05 серпня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду заяву, в якій просили ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з відповідача на їх користь витрат на оплату правової допомоги, наданої адвокатом.

Отже, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви

ОСОБА_4, ОСОБА_5 про постановлення додаткового судового рішення, а апеляційний суд обґрунтовано залишив таке рішення без зміни.

Доводи касаційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки судом не допущено порушень норм процесуального права, то судові рішення слід залишити без зміни.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2013 року в частині відмови у відшкодуванні на користь позивачів моральної шкоди у сумі 10 000 грн. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство Нетішинської міської ради "Бюро технічної інвентаризації" про скасування рішення та стягнення моральної шкоди - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Єрьомін А.В.

Швед Е.Ю.