Справа № 808/2108/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Справа № 808/2108/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Запоріжжі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області про визнання дій протиправними, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1І.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області (далі відповідач-1 або ТУ ДСА в Запорізькій області) та Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області (далі відповідач-2 або УДКС України у м.Запоріжжі Запорізької області), в якому просив визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо утримання податку з доходів з вихідної допомоги як судді у відставці ОСОБА_1; стягнути з місцевого бюджету Орджонікідзевського району м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку у розмірі 3 926,62грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вихідна допомога судді, в разі його виходу у відставку є видом соціальної допомоги в розумінні Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», тому не підлягає оподаткуванню. На думку позивача у відносинах щодо оподаткування вихідної допомоги судді, який пішов у відставку, спеціальною нормою є положення ст. 43 Закону України «Про статус суддів», яка виключає можливість оподаткування вихідної допомоги.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області зазначає, що законодавчі акти, що регулювали правовідносини оподаткування на момент виникнення спірних відносин, не містили положень, які б встановлювали особливий порядок оподаткування вихідної допомоги судді чи звільняли її від оподаткування. Відповідно до розяснення Комітету з питань податкової та митної політики Верховної Ради України щодо оподаткування окремих категорій фізичних осіб виплати допомоги суддям, які пішли у відставку, за своєю суттю є фінансово допомогою. Цей дохід відноситься до додаткового блага, яке не виключається зі складу загального оподатковуваного доходу згідно з нормами п.4.3 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», отже підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

У поясненнях Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області зазначає, що оскільки ані подання контролюючого органу про повернення коштів, ані виконавчий лист про стягнення коштів на підставі яких можливо здійснити стягнення з місцевого бюджету Орджонікідзевського району м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 до Управління не надходили, тому підстави для повернення коштів відсутні.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розгляну справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 22 червня 2015 року через службу діловодства суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Про задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Представник відповідача-2 22 червня 2015 року через службу діловодства суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. При прийнятті рішення поклався на розсуд суду.

Відповідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області №306 від 01.11.2004 «Про організацію матеріального забезпечення судді Попова О.І.» в звязку із звільненням у відставку з посади судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Попова Олександра Івановича на підставі Постанови Верховної Ради України від 07.10.2004 №2076-ІV «Про звільнення суддів» та наказу голови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2004 року №136-К та відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів» наказано відділу планово-фінансової діяльності, обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі місячного заробітку за 22 повних роки на посаді судді. ОСОБА_1 виплачувати з 01 листопада 2004 року щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати (станом на 01 листопада 2004 року загальний стаж, що дає право на відставку, становить 26 років 09 місяців 14 днів).

Відповідно до Довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області №08-03/2170/84 від 25.02.2015 ОСОБА_1 була нарахована вихідна допомога при виходів суддів у відставку згідно з Законом України «Про статус суддів» у сумі 30204,77грн., з якої відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 №889 утримано податок у сумі 3926,62грн. Вихідна допомога перерахована на особовий рахунок платіжним дорученням від 26.11.2004 №1563286 у сумі 26278,15грн. Податок, утриманий з вихідної допомоги, перераховано до місцевого бюджету Орджонікідзевського району платіжним дорученням від 26.11.2004 №1563339 у сумі 3 926,62грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів», чинному на час виникнення спірних правовідносин, судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який діяв на час виникнення спірних відносин, дохід із джерелом його походження з України - це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі дохід у вигляді заробітної плати, нарахований (виплачений, наданий) унаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, від працедавця.

Пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що для цілей цього Закону під терміном «заробітна плата» розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до підпункту 22.2 статті 22 зазначеного Закону у разі, якщо норми інших законів чи інших законо давчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цьогоЗакону.

Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який пішов у відставку, має разовий характер та відноситься до державної матеріальної допомоги, утримання з позивача прибуткового податку в розмірі є неправомірним та суперечить положенням закону.

Крім цього, у рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів) зазначено: «Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004)».

Аналіз наведених правових актів, з врахуванням правової позиції Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що вихідна допомога судді в разі виходу його у відставку є видом соціальної допомоги в розумінні Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», тому не підлягає оподаткуванню.

При цьому, на думку суду, у правовідносинах щодо оподаткування вихідної допомоги судді, який пішов у відставку, з огляду на вказану правову позицію Конституційного Суду України, спеціальною нормою є положення статті 43 Закон України «Про статус суддів», яка виключає можливість оподаткування вихідної допомоги.

Таким чином, утримуючи податок з вихідної допомоги судді відповідачі безпідставно застосували законодавство з питань оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що довідка ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-03/2170/84 видана позивачу 25.02.2015, відповідь ТУ ДСА України в Запорізькій області на запит позивача від 05.03.2015 надана 30.03.2015 за вих. №08-02/3677, водночас до суду ОСОБА_1 звернуся 08.04.2015, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, а відтак позивач звернувся до адміністративного суду за захистом свої прав в межах строку звернення, передбаченого ст. 99 КАС України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України виявлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності слугує підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача при складанні та направленні оскаржуваних розрахунків аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві докази позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо утримання податку з доходів з вихідної допомоги як судді у відставці ОСОБА_1.

Стягнути з місцевого бюджету Орджонікідзевського району м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку у розмірі 3 926,62грн. (три тисячі девятсот двадцять шість гривень 62 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, 182,70грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова