Справа № 348/53/15-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. Справа № 876/4077/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2015 року по справі № 348/53/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, яким просить визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи з 1 серпня 1989 року до 22 грудня 2014 року. Також просить зобовязати відповідача призначити та нараховувати позивачу пенсію за вислугу років починаючи з 22 грудня 2014 року.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо не включення до стажу роботи, який дає право на призначення позивачу пенсії за вислугою років періоду роботи з 1 серпня 1989 року до 26 лютого 2015 року на посаді викладача по класу баяну Надвірнянської дитячої музичної школи.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області зарахувати позивачу до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 1 серпня 1989 року до 26 лютого 2015 року на посаді викладача по класу баяну Надвірнянської дитячої музичної школи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що виплата грошової допомоги здійснюється тільки при призначанні пенсії за віком, а право на призначення пенсії за вислугу років мають лише ті працівники, які працювали в закладах і на посадах, зазначених в постанові Кабміну від 4 листопада 1993 року №909.

Сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи позивач з 1 серпня 1989 року працює на посаді викладача по класу баяну в Надвірнянській дитячій музичній школі, що підтверджується записом у трудовій книжці.

26 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років. У задоволенні вказаної заяви відповідачем відмовлено.

Відповідно до статті 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 4 листопада 1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» не передбачено посаду, яку займає позивач.

Водночас дорученням Кабінету Міністрів України від 6 січня 1996 N 397/21 дію вище зазначеної постанови поширено в тому числі і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови.

Відповідно до пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №433 від 6 травня 2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) належать до позашкільних навчальних закладів.

Згідно з статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що спірний період роботи позивача належить зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача про неможливість призначити пенсію за вислугу років позивачу, у звязку з відсутністю посади на якій працював позивач в переліку посад, затвердженому Постановою Кабміну України, є беззмістовним та порушує права позивача, оскільки, як наведено вище, такий перелік було розширено.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість призначення пенсії за вислугу років до моменту залишення роботи, яка дає право на цю пенсію.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2015 року по справі № 348/53/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_2