Справа № 761/35653/14-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України до Державної виконавчої служби України про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов"язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України (далі - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Державної виконавчої служби України (далі - Відповідач), та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні №44240562; визнати протиправною та скасувати вимогу державного виконавця №540/1 (№Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014 року) про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року у справі №643/10388/13-а.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача та заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року по справі №643/10388/13-а визнано протиправними дії Управління Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації в Харківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв»язку з настанням інвалідності та зобов'язано Адміністрацію Держспецзв'язку призначити ОСОБА_2 грошову допомогу у зв'язку з настанням інвалідності та провести відповідні виплати.

01 липня 2014 року на адресу Позивача надійшла заява ОСОБА_2 про добровільне виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року по справі №643/10388/13-а з її копією.

23 липня 2014 року Позивачем подано до Харківського апеляційного адміністративного суду заяву про роз'яснення постанови суду, з посиланням на те, що протиправними визнано дії Управління Держспецзв»язку у Харківській області щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, а зобов»язано призначити і виплатити одноразову грошовуу допомогу Адміністрацію Держспецзв»язку та 30 липня 2014 року листом повідомлено про це ОСОБА_2

07 серпня 2014 року на адресу Позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 04 серпня 2014 року ВП №44240562 з виконання виконавчого листа №643/10388/13-а, виданого Харківським апеляційним адміністративним судом 06 травня 2014 року.

14 серпня 2014 року Позивачем поінформовано Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо подання заяви про роз'яснення постанови суду з додаванням доказів її надіслання, та у зв»язку з цим Позивач просив зупинити виконавче провадження.

18 вересня 2014 року державним виконавцем було прийнято постанову про накладення штрафу та постанову про стягнення виконавчого збору, а також пред»явлено Позивачу вимогу №540/11 (№ Б11024/2-540/1) про виконання постанови.

26 вересня 2014 року та 02.10.2014 року Позивач повторно повідомив Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про неможливість виконання постанови суду з поважних причин у зв'язку з поданням заяви про її роз'яснення, а також про стан розгляду вказаної заяви судом.

Постанови про стягнення виконавчого збору з Позивача та про накладення штрафу на Позивача від 18 вересня 2014 року, а також заявлену Позивачу вимогу державного виконавця №540/1 про виконання постанови суду від 18 вересня 2014 року оскаржено Позивачем в судовому порядку, провадження у справі №761/30994/14 відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року, а 26 листопада 2014 року справу передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Проте, 06 листопада 2014 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі та пред»явлено повторну вимогу щодо виконання постанови суду № 540/1 (№ Б11024/2-540/1).

Згідно п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, згідно з яким видано виконавчий документ.

Відповідно ч.1 ст.170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Частинами 1, 7 статті 12 Закону передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в мотивувальній частині постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року у справі №643/10388/13-а зазначено, що належним і достатнім захистом порушених прав ОСОБА_2 в спірних правовідносинах є зобов'язання Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, призначити ОСОБА_2 виплату одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2008 року № 605, обов'язок щодо прийняття рішення про призначення грошової виплати і надсилання його разом із зазначеними документами уповноваженому органу для проведення такої виплати покладений на Позивача (а.с. 10-11).

Разом з тим, в резолютивній частині постанови суду чітко вказано обов'язок призначення та проведення відповідної виплати саме Позивачем.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо існування загрози у випадку подання виконавчого листа на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, з вимогою провести відповідні виплати саме Позивачем, уже після самостійного повного виконання постанови - тобто після прийняття рішення про призначення виплати грошової допомоги Позивачем та приведення її виплати Управлінням Держспецзв'язку в Харківській області, що в свою чергу могло призвести до понесення непередбачуваних витрат бюджетних коштів чи нецільового їх використання.

За таких обставин Позивач звернувся 23 липня 2014 року до Харківського апеляційного адміністративного суду з заявою про ро»яснення постанови суду.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що Позивач просить зокрема роз'яснити чи достатнім буде для виконання постанови суду в повному обсязі з боку Позивача прийняти рішення про виплату грошової допомоги та надіслати його уповноваженому органу для проведення такої виплати.

08 грудня 2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Позивача про роз'яснення постанови суду від 16.04.2015 року у справі № 643/10388/13-а в зв'язку з тим, що зазначена постанова є зрозумілою за змістом і не викликає неоднозначного тлумачення.

Поряд з цим, 09 грудня 2014 року Харківським апеляційним адміністративним судом прийнято ухвалу якою внесено виправлення до постанови суду від 16.04.2015 року у справі № 643/10388/13-а, вказавши в абзаці п'ятому її резолютивної частини, що виплату призначеної грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності ОСОБА_2 необхідно провести Управлінню Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що причини невиконання постанови суду Позивачем є поважними, оскільки Позивач після отримання заяви ОСОБА_2 про добровільне виконання постанови суду самостійно вживав заходи щодо забезпечення правильного й у повному обсязі виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року у справі № 643/10388/13-а.

Після відкриття виконавчого провадження Позивач скористався наданими йому законом правами та щоразу після отримання постанов і вимог державного виконання інформував про об'єктивні причини невиконання постанови суду, заходи, що вживаються для забезпечення її виконання у повному обсязі, зокрема подання заяви про її роз'яснення, а також про стан розгляду заяви про роз'яснення постанови суду.

Відповідно ч.1 ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно ч.1 ст.90 Закону за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Приписами ч.ч.1, 3 ст.11 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Положеннями статей 35, 36, 38 Закону визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Крім того, положеннями пп.1.5.1 п.1.5 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція) передбачено, що постанова державного виконавця, як окремий документ, серед інших реквізитів повинна обов'язково містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову).

Перелік відомостей, що зазначаються у вимозі державного виконавця визначено пп. 1.8.1 п. 1.8 розділу І Інструкції.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що державний виконавець не використавши всіх наданих йому відповідно до закону прав, а саме: звернутися до суду із заявою про роз'яснення постанови суду; звернутися до суду з заявою про відстрочення виконання постанови суду і зупинити з цих підстав виконавче провадження або відкласти провадження виконавчих дій відповідно ч.1 ст.35 Закону, допустив порушення ст.ст.6, 11 Закону, прав і законних інтересів Позивача, а також виніс необґрунтовану постанову про накладення штрафу та заявив незаконну за обставин, що склалися вимогу.

Крім того, у постанові державного виконавця про накладення штрафу від 06.11.2014 року зазначено, що інформація щодо виконання постанови суду на адресу Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не надходила.

Разом з тим, постанова державного виконавця не містить мотивів, з яких державний виконавець прийняв рішення про те, що причини невиконання постанови суду, про які Позивач неодноразово інформував Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України є неповажними, що в свою чергу є підставою для накладення штрафу відповідно до ст.89 Закону.

У вимозі державного виконавця №540/1(№Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014 року) про виконання постанови суду також зазначено, що інформація щодо виконання постанови суду до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не надходила.

Державний виконавець у вимозі посилається на мотивувальну частину постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року у справі № 643/10388/13-а, в якій зазначено, що належним і достатнім захистом прав ОСОБА_2 в спірних правовідносинах є зобов»язання Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України призначити ОСОБА_2 виплату одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до п.8 Порядку та умов обов'язок щодо прийняття рішення про призначення грошової виплати і надсилання його разом із зазначеними документами уповноваженому органу для проведення такої виплати покладений на Позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги до управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області в цій частині задоволенню не підлягають.

З цих підстав, державний виконавець вимагає від Позивача в триденний строк з дня отримання вимоги виконати постанову суду, про що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а у разі її невиконання надати інформацію про причини невиконання.

Вказані дії державного виконавця колегія суддів вважає протиправними, оскільки зі змісту ч.2 ст.11, п.4 ч.1 ст.18, п.8 ч.1 ст.49 Закону виходить що примусовому виконанню підлягає резолютивна частина постанови суду, яка і зазначається у разі потреби у вимозі державного виконавця відповідно до пп. 1.8.1 п. 1.8 розділу І Інструкції .

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб»єкта владних повноважень при прийнятті постанови про накладення штрафу від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 44240562 та вимоги державного виконавця №540/1(№Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014 року) про виконання постанови суду, оскільки причини невиконання Позивачем постанови суду є поважними. Тому вказане рішення та вимога суб»єкта владних повноважень підлягають скасуванню.

Пунктами 4, 5 частини 1 статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

Відповідно ч.6 ст.181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Положеннями пункту 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» передбачено, що визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України).

Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконавчих документів, виданих цими судами в інших справах, крім передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, підлягають розгляду місцевими загальними судами як адміністративними судами, які видали виконавчий лист, у разі звернення сторін виконавчого провадження.

Справи за позовами інших учасників виконавчого провадження чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій під час виконання таких виконавчих документів, підсудні окружним адміністративним судам. Територіальна підсудність таких справ визначається відповідно до положень статті 19 КАС України.

Ураховуючи положення частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби щодо виконання рішення окружного адміністративного суду такі справи територіально підсудні окружному адміністративному суду, який видав виконавчий документ, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

Судам необхідно враховувати, що за приписами частини другої статті 19 КАС України визначається територіальна підсудність справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських та загальних судів (крім тих, де позивачами є сторони) та рішень інших органів (посадових осіб).

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає що територіально справа підсудна Московському районному суду м.Харкова, яким розглядалась справа за позовом ОСОБА_2 з приводу призначення та виплати грошової допомоги у зв»язку з настанням інвалідності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що Шевченківський районний суд міста Києва, розглянувши дану справу по суті, порушив правила територіальної підсудності, а тому справу вирішено неповноважним судом.

Згідно з п. 4 ст.202 КАС України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є вирішення справи неповноважним судом та порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови у справі, якою позовні вимоги Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України слід задовольнити.

Згідно ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно п.3 ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні №44240562.

Визнати протиправною та скасувати вимогу державного виконавця №540/1 (№Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014 року) про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року у справі №643/10388/13-а.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 03 липня 2015 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.