Справа № 826/8263/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 липня 2015 року № 826/8263/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АОН Україна»

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АОН Україна» (далі - позивач), звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві протиправно винесено податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки зобов'язання із сплати авансових внесків з податку на прибуток, що виникали у позивача у березні-липні 2014р. повністю погашено за рахунок наявної переплати, що задекларована позивачем. В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, в обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що відповідно до картки платника податків у позивача обліковується заборгованість із сплати авансових внесків, а тому податковим органом правомірно винесено спірну податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 10.06.2015 р. сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 07.07.014р. винесено податкову вимогу № 4552-25, відповідно до змісту якої станом на 06.07.2014р. за Товариством з обмеженою відповідальністю «АОН Україна» обліковується борг із сплати авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 810 985,00грн.

Також 07.07.2014р. Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві складено рішення про опис майна у податкову заставу № 1051/26-58-25-01-23.

Позивачем заперечується наявність підстав у податкового органу у даному випадку складати податкову вимогу та відповідно вносити рішення про опис майна в податкову заставу, оскільки у позивача відсутня заборгованість із сплати авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств, оскільки такі зобов'язання погашено за рахунок наявної переплати задекларованої позивачем відповідно до поданої уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2013р. та додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації.

Податковим органом заперечується наявність у позивача достатньої переплати для погашення наявних зобов'язань з авансових внесків, оскільки як встановлено судом та не заперечується відповідачем дані уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємств за 2013р. податковим органом не було повноцінно відображено в особовій картці платника податку, в силу встановлення податковим органом допущення позивачем порушення платником податку при заповненні вказаної уточнюючої декларації формули заповнення рядка 13.5.1 додатку ЗП.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України - платники податку на прибуток щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Згідно до п. 46.1. ст. 46 ПК України - податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Відповідно до абз.1 п. 50.1. ст. 50 ПК України - у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно до п. 1.7. Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України N 276 від 18 липня 2005 року (чинний на момент подання уточнюючої декларації) - облікові операції з коригування даних у картках особових рахунків платників податків проводяться підрозділами адміністрування облікових показників та звітності на підставі відповідних документів, датою їх надходження, з візою керівника (заступника керівника) органу державної податкової служби «До обліку».

Також, у відповідності до ст.21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані:

дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами;

забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій;

забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень;

не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АОН Україна» подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток, що зареєстрована 25 березня 2014 року за № та відповідно прийнята податковим органом . Тобто, вказана вище уточнююча податкова декларація подана позивачем у строк, що передбачений чинним законодавством.

Відповідно до змісту поданої уточнюючої декларації за результатами господарської діяльності у 2013р. позивачем нараховано податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню в сумі 1 946 368,00грн. При цьому відповідно до рядка 13 ЗП та додатку ЗП до податкової декларації сума податку на прибуток зменшена на загальну суму 3 457 805,00грн.

Як вбачається із наданих податковим органом письмових заперечень та безпосередньо наданих роздруківок карток особових рахунків позивача з податку на прибуток підприємств та з авансових внесків з податку на прибуток у 2013-2015р., та Рішення державної фіскальної служби України про результати розгляду повторної скарги від 28.04.2015р. за № 8950/6/99-99-23-05-15, дані уточнюючої декларації з податку на прибуток за 2013рік відображено у інтегрованих картках платника податку частково, а саме задеклароване значення рядка 13 (зменшення нарахованої суми податку) в розмірі -3 457 805,00 грн. відображено як -1 946 368,00грн., задеклароване значення рядка 13.5.1 в розмірі - 1 749 875,00 грн. відображено як - 238 438,00грн., а задеклароване значення рядка 13.5.2 в розмірі - 0, відображено як -1 511 437,00грн.

Часткове відображення даних податкової звітності, поданої позивачем, мотивується податковим органом встановленням порушення формули формування значення рядка 13 ЗП. Як зазначається відповідачем становлення таких порушень відбулось автоматично при внесенні даних до інтеграційної картки.

Однак із таким доводами податкового органу суд не може погодитись, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до змісту ст. 76 Податкового кодексу України, при камеральній перевірці аналізуються відмінності, виявлені за результатами електронної обробки податкової звітності. Така перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення, та без згоди платника податків.

Разом з тим як встановлено судом та не заперечується відповідачем перевірки, як цього вимагає податкове законодавство, поданої позивачем звітності здійснено не було, також відсутній акт перевірки, що міг би підтвердити наявність порушень податкового законодавства платником податків при заповнені податкової звітності.

Враховуючи наведені фактичні обставини суд приходить до переконання, що відповідачем цілком безпідставно та виключно на власний розсуд зкореговано дані інтеграційної катки платника податків без урахування поданої, та відповідно прийнятої без зауважень податкової звітності, що на переконання суду є неприпустимим.

Отже, станом на 25.03.2014р., у позивача має обліковуватись як надмірно сплачений податок (переплата) в розмірі 1 511 437,00 грн., у зв'язку з поданням позивачем уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток, що зареєстрована 25.03.2014 року за №.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Аналогічного змісту норма міститься в п. 2.2. Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 576 від 10.10.2013 року, у відповідності до якого податкова вимога формується, якщо платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Отже, виходячи зі змісту наведеної вище норми, обов'язковим елементом, що надає право відповідачу на винесення податкової вимоги, є узгодження податкового зобов'язання.

Як свідчать наявні матеріали справи , визначена спірною податковою вимогою сума податкового боргу, не є узгодженою, а погашається за рахунок задекларованої позивачем переплати.

За таких обставин, у позивача на час складання податкової вимоги були відсутні непогашені грошові зобов'язання з податку на прибуток, що сплачуються суб'єктами підприємницької діяльності відповідно до Податкового кодексу України, а тому складання податкової вимоги від 07.07.2014р. № 4552-25 є безпідставним.

Відповідно до п. 88.1., п. 88.2 ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

У відповідності до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Отже, виходячи зі змісту вказаних вище норм Податкового кодексу України право податкової застави виникає виключено з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 2.1. Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 572, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу. Таке рішення приймається керівником органу доходів і зборів і надається платнику податків, що має податковий борг.

Таким чином, з урахуванням того, що станом на день винесення рішення про опис майна у податкову заставу, податковий борг позивача був відсутній, зазначене рішення було прийнято з порушенням пп. 89.1.2. п. 89.1 ст.89 Податкового кодексу України, п. 2.1. Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, а тому є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність його дій щодо винесення оскаржуваних рішень, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АОН Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ в Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 07.07.2014 р. № 4552-25.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 07.07.2014 р. № 1051/26-58-25-01-23.

4. Судові витрати в сумі 560,28 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АОН Україна» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук