Справа № 2а-971/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/10890/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Березань Київської області (далі - Управління ПФУ) про перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и в:

У травні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати призначити йому пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з 24.08.2008 року.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 9 грудня 2011 року позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано і прийнято нову, якою позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління ПФУ щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії відповідно до ст. 24 Закону України «Про науково-технічну діяльність» з 27.11.2010 року.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» з 27.11.2010 р.

В задоволенні решти позовних вимог-відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно даних трудової книжки позивача він працював на посадах: директора по комерційним питаннях радгоспу ім.60 років Радянської України з 01.11.1990 року по 07.09.1992 року; генерального директора фірми «Колос» з 08.09.1992 року по 31.05.1997 року; першого віце-президента ЗАТ «Ольво і К» з 01.06.1997 року по 01.08.1997 року; першого віце-президента ЗАТ «Ольво і К» з 01.08.1997 року по 01.04.1998 року; генерального директора АПК «Ольво» з 02.04.1998 року по 13.12.1999 року; генерального директора ЗАТ «Колос» з 14.12.1999 року по 28.03.2003 року; генерального директора ВАП «Колос» з 01.03.2003 року по 31.08.2004 року; генерального директора ТОВ ВАП «Колос» з 01.09.2004 року і по дату звернення до суду.

Згідно довідки Аграрного союзу України від 08.12.2011 року №15 позивач з 23.02.2001 року працює на виборній посаді заступника голови Аграрного союзу України і опікується питаннями міжнародної діяльності підвідомчих структур та запровадженням у виробництво науково-технічних досягнень новітніх енергозаощаджувальних технологій і відновлювальних джерел енергії, чим сприяє збільшенню виробництва, підвищенню якості та здешевленню сільськогосподарської продукції.

Позивачу 12.10.2006 року присуджено науковий ступень кандидата економічних наук, працював він на посадах, які відносяться до групи спеціальностей, з яких захищена кандидатська дисертація на тему «Формування і розвиток корпоративних структур в аграрному виробництві» відповідно до ст.22-3 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», є автором 21 наукової публікації.

З 25.08.2008 року позивач отримує пенсію за віком. У листопаді 2010 року він звернувся до Управління ПФУ із заявою про переведення його на наукову пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», однак отримав відмову.

Згідно статті 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (далі - Закон) науково-дослідна (науково-технічна) установа - юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

Відповідно до ст. 24 Закону держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 221, 222 цього Закону.

Отже, для призначення пенсії наукового працівника необхідно досягнути пенсійного віку, мати статус наукового працівника, наявність стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи на посадах, перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України, не менше 20 років. Відсутність хоча б однієї із зазначених обставин виключає можливість призначення пенсії наукового працівника.

Дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із цим Законом, недержавних вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, що діють відповідно до Закону України «Про вищу освіту», міжнародних наукових організацій, відкритих на території України відповідно до міжнародних договорів, установчі документи яких затверджено Кабінетом Міністрів України, а також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, що належали партійним і громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР.

Згідно ст. 22-3 Закону до стажу наукової роботи зараховується: час роботи на посадах наукових працівників, визначених ст. 22-1 цього Закону; час роботи на посадах науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів; час роботи осіб, які мають науковий ступінь, за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю; час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах, зазначених у ст. 118 КЗпП України, якщо цій роботі безпосередньо передувала і після неї слідувала робота, передбачена абзацами другим, третім і четвертим цієї статті; час навчання в аспірантурі, ад'юнктурі чи докторантурі за денною (очною) формою навчання випускникам аспірантури, ад'юнктури, докторантури.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим частково погодився і апеляційний суд, виходив з того, що посади, на яких з 01.11.1990 року працював і працює позивач, відносяться до п. 4 Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками попередніх судів і вважає, що вони дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції щодо застосування у даних правовідносинах положень ст.ст. 99, 100 КАС України.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Щодо вимог касаційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що зазначене рішення вже скасоване судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Березань Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман