Справа № 316/2054/14-а(2-а/316/2/15)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 рокусправа № 316/2054/14-а(2-а/316/2/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 квітня 2015 року у справі № 316/2054/14-а(2-а/316/2/15) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергодарської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, міського голови м.Енергодар Наумичева Ігора Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління державної казначейської служби України у м.Енергодарі Запорізької області, за участю прокурора м. Енергодара про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та за час затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И ЛА:

21.08.2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Енергодарської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, міського голови м. Енергодара Наумічева Ігоря Миколайовича, про визнання протиправним та скасування рішення Енергодарської міської ради № 2 від 02.03.2012 року «Про дострокове припинення повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1.», поновлення на роботі, оплаті вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 квітня 2015 року В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Енергодарської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, міського голови м. Енергодар Наумичева Ігора Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та за час затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, та просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Енергодарської міської ради від 16.06.2010 року № 27 позивач був затверджений на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

У відповідності з вказаним рішенням розпорядженням міського голови № 165-ос від 23.06.2010 року з 24 червня 2010 року позивач вважається таким, що став до роботи на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Після виборів нового складу міської ради рішенням Енергодарської міської ради від 15.11.2010 року №2 позивач був повторно затверджений заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та продовжив працювати у виконавчому комітеті.

В період з 14.02.2012 року по 05.03.2014 року позивач був ув'язнений і перебував у місцях позбавлення волі на підставі вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2013 року.

Після звільнення позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Про свою хворобу позивач повідомив роботодавця письмово 11 серпня 2014 року у відповідь на що 15 серпня 2014 року одержав повідомлення про своє звільнення за угодою сторін з копією рішення міської ради від 02.03.2012 року №2 «Про дострокове припинення повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1.»

Згідно з записом в трудовій книжці позивач звільнений 02.03.2012 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, на підставі заяви.

Трудову книжку позивача отримав представник за довіреністю - ОСОБА_4 12.02.2015 року. Представником позивача 12.02.2015 року також отриманий кінцевий розрахунок при звільненні в розмірі 9 067,04 грн.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача щодо необхідності стягнення з відповідачів середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2012 року по 12.02.2015 рік, є безпідставними, оскільки відповідно до розпорядження міського голови від 02.03.2012 року з позивачем в повному обсязі проведено кінцевий розрахунок при звільненні, які виплачені представникові позивача за першим зверненням.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Рішенням Енергодарської міської ради від 02.03.2012 № 3«Про дострокове припинення повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1.» позивача звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з урахуванням поданої ОСОБА_1 заяви про звільнення.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на п. 7 ч. 1 ст. 36 КЗпП України серед підстав для припинення трудового договору передбачено і таку підставу як набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість даної роботи.

Проте, незважаючи на вказану норму закону та наявність правових підстав для припинення з ОСОБА_1 трудових відносин у зв'язку з набранням законної сили вироком суду, відповідачами по справі було прийнято заяву ОСОБА_1 та надано йому можливість звільнитись із займаної посади за угодою сторін

Відповідно до умов трудового законодавства, працівнику після звільнення, має бути видана на руки трудова книжка та здійснений повний розрахунок.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно вказав на те, що позивачу вчасно не було видано трудову книжку виключно з тих підстав, що останній перебував у місцях позбавлення волі та відповідачі були позбавлені можливості особисто видати йому трудову книжку, а направлення трудової книжки поштовою кореспонденцією суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.071993 № 58.

Окрім того, на адресу позивача направлено повідомлення про необхідність отримання трудової книжки у відділі кадрів Енергодарської міської ради та її виконавчого комітету.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що дії посадових осіб Енергодарської міської ради та її виконавчого комітету щодо не направлення позивачу трудової книжки поштовою кореспонденцією відповідають вимогам чинного законодавства та спрямовані на уникнення можливості втрати документу, який підтверджує трудовий стаж позивача.

Також судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком чуду, що безпідставним є і твердження позивача щодо необхідності стягнення з відповідачів середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2012року по 12.02.2015рік, оскільки відповідно до розпорядження міського голови від 02.03.2012 року з позивачем в повному обсязі проведено кінцевий розрахунок при звільненні, які виплачені представникові позивача за першим зверненням.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 23.04.2015 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов