Справа № 819/2268/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 876/14105/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Сапіги В.П., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача по справі: представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кременець Агро» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кременець Агро» до Кременецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (правонаступник Кременецька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Кременець Агро» звернулося з позовом в суд до Кременецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області та просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Кременецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області № та № від 02.04.2013 року, № від 18.05.2013 року, № та № від 31.05.2013 року, № від 12.06.2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року в справі №819/2268/13а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням товариством з обмеженою відповідальністю «Кременець Агро» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року в справі №819/2268/13а.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суддя не в повній мірі зясував всі обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Кременецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області 04.02.2013 року на підставі наказу на проведення перевірки від 08.10.2012 року №432 та направлень від 09.10.2012 року №000220, №000221, №000222, №000223, №000224, та від 24.10.2012 року №000236, №000237 була проведена виїзна позапланова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Кременець Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 року по 30.06.2012 року.

В ході проведення вищевказаної перевірки, працівниками податкового органу, був виявлений ряд порушень допущених товариством з обмеженою відповідальністю «Кременець Агро», про що був складений акт перевірки №23/22-00/35190634 від 04.02.2013 року.

За результатами розгляду даного акта Кременецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області винесено наступні податкові повідомлення - рішення:

- № НОМЕР_1 від 02.04.2013 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 501 633,00 грн., в тому числі основний платіж, 334 422,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 167 221,00 грн.;

- № НОМЕР_2 від 02.04.2013 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 171 166 грн., в тому числі основний платіж 169 506,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 1 660,00 грн.;

- № НОМЕР_3 від 18.05.2013 року, яким зменшено бюджетне відшкодування і податку на додану вартість в сумі 183 062,00 грн., в тому числі основний платіж - 139 589,00 грн., штрафні санкції - 43 473,00 грн.;

- № НОМЕР_4 від 31.05.2013 року, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 126 396,00 грн., в тому числі основний платіж 84 345,00 грн., штрафні санкції - 42 051,00 грн.;

- № НОМЕР_5 від 31.05.2013 року, яким зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток на суму 5 783 188,00 грн.

- № НОМЕР_6 від 12.06.2013 року, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 425 361,00 грн., в тому числі основний платіж 340 289,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 85 072,00 грн.

Як зазначає Кременецька ОДПІ, за результатами розгляду відповіді Управління Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області від 05.11.2012 року № 04-03-06/2904, на наданий запит Красилівської МДПІ від 29.10.2012 року № 4623/23 про факти реєстрації земельних ділянок за TзOB «Красилів Arpo» встановлено, що станом на 31.12.2010 року за TзOB «Кременець Агро» не рахувалось зареєстрованих земельних ділянок для ведення господарської діяльності. Відсутність у власності чи користуванні земельних ділянок, а також відсутність ведення господарської діяльності, пов'язаної з сільськогосподарським виробництвом, підтверджується даними, статистичної звітності «Основні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2010 рік» (Форма-50 с/г). Згідно наданої для перевірки звітності TзOB «Кременець Агро» у 2010 році не проводило виробництва сільськогосподарської продукції, відповідно не реалізовувало виробленої продукції.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що з 13.05.2010 року підприємство змінило назву та місце реєстрації на ТзОВ «Кременець Агро» з місцем реєстрації в Тернопільській області.

Змінивши місце реєстрації, позивач розпочав пошук нових земельних угідь для здійснення своєї діяльності для чого уклав з ФОП ОСОБА_5 відповідні договори.

Стосовно віднесення позивачем до витрат на придбання товарів (робіт, послуг) витрати по наданню посередницьких послуг з питань пошуку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, відповідачем зроблено висновок, що надані документи не відповідають нормативним вимогам первинних документів, які передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме відсутні дані про місце складання, обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з цією позицією відповідача, оскільки під час перевірки контролюючому органу надавались для ознайомлення договри про надання послуг, акти приймання-передачі наданих послуг, звіти про надані послуги, де відображено назву документа, ідентифіковано сторін, що брали участь в господарській операції, відображено зміст та обсяг наданих послуг, їх вартість, тобто вказано коли, де і ким вони складались, містяться підписи, печатки.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, згідно якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та не порушувати публічний порядок. Зокрема, згідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, виходячи з наведених положень, важливим є та обставина, щоб первинні документи дали змогу кваліфікувати надані послуги та свідчили про результат їх надання.

В акті приймання-передачі наданих послуг зазначено з ким укладено договори оренди та на яку площу. Наявні в матеріалах справи документи підтверджують той факт, що на орендованих землях позивач здійснював господарську діяльність з вирощування сільськогосподарських культур.

У розділі 2 «Витрати на основне виробництво» відображено матеріальні витрати на виробництво продукції в сумі 448331 гри., в т.ч. насіння і посадковий матеріал -132173.грн.; мінеральні добрива 124774 тис. грн., нафтопродукти 104102 грн. та інші матеріальні витрати 87282 грн.

Як зазначає податкова інспекція, в ході проведеної перевірки, підприємством документально не доведено використання товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності в сумі 448 331 грн., а відтак не відображено в Декларації з податку на прибуток підприємства за 2010 рік «запаси використані не в господарській діяльності» в сумі 448 331 грн.

Відповідач не заперечує факту придбання матеріальних цінностей, однак вказує на їх невикористання в господарській діяльності товариства.

Така позиція податкового органу на думку суду апеляційної інстанції не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У розділі 2 статистичної звітності «основні показники роботи сільськогосподарських підприємств» підприємства наводять дані про прямі витрати в галузі рослинництва за календарний рік. Інформація подається у групуванні за елементами витрат, які повязані з виробництвом продукції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що позивач приступив до пошуку земель лише в травні 2010 року, а тому з врахуванням звичайної практики підготовки до посівного сезону, сільськогосподарський виробник не взмозі за такий короткий час отримати врожай, не говорячи вже про його реалізацію в поточному році.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а пп. 5.4.4 п. 5.4 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що до складу валових витрат платника податку включаються витрати на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Правові норми Закону № 334/94-ВР не містять будь-яких обмежень стосовного того, що продаж продукції чи надання певних послуг на реалізацію яких здійснювались витрати по підготовці повинен бути здійснений в поточному звітному році.

Основним, за аналізом наведених норм Закону є те, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції, наявність мети досягнути певного результату і власне результат.

Численними документами, які долучені до матеріалів справи позивачем, підтверджується використання придбаних ТМЦ в господарській діяльності, зокрема такими як: видаткова накладна №82 від 28.10.2011 року, видаткова накладна №78 від 12.09.2011 року, видаткова накладна №88 від 13.10.2011 року, видаткова накладна №93 від 19.10.2011 року, видаткова накладна №98 від 22.10.2011 року, видаткова накладна №97 від 15.10.2011 року, ТТН на перевезення хлібопродуктів автомобільним транспортом №109097 від 19.10.2011 року, ТТН на перевезення хлібопродуктів автомобільним транспортом №105103 від 22.10.2011 року, ТТН на перевезення хлібопродуктів автомобільним транспортом №105089 від 15.10.2011 року, ТТН №57 від 13.10.2011 року, складською квитанцією на зерно №383 від 13.09.2011 року, відомостями на реалізацію с/г продукції у 2011 році.

Отже матеріалами справи та фактичними обставинами справи не підтверджується заниження позивачем податку на прибуток.

Крім того, за результатами проведеної перевірки встановлено, що TзOB «Кременець Агро» в порушення п.198.1, п.198.3 та п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту зайво віднесено ПДВ в сумі 194 167 грн. по взаємовідносинах із TзOB «Агроімпорт ЛТД» (), в т.ч. в січні 2012 року 92 120,0 грн.; в квітні 2012 року -37 060,00 грн.; в травні 2012 року 64 987,00 грн.

В ході перевірки встановлено, що взаємовідносини позивача з TзOB «Агроімпорт ЛТД» () підтверджено договорами № 13/10-01-12 від 10.01.2012 року; № ДГ-416 від 05.04.2012 року; ДГ-570 від 24.05.2012 року, № ДГ-585 від 25.05.2012 року.

Відповідно до умов договорів - продавець TзOB «Агроімпорт ЛТД» (), покупець TзOB «Кременець Aгро» ().

Згідно з п.1.1 договорів Продавець зобов'язується на умовах визначених договором, поставити та передати у власність Покупця мінеральні добрива, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно з п.п.2.1 договорів Продавець зобов'язаний поставити залізничним транспортом та передати у власність Покупця у повному обсязі товар.

В матеріалах справи містяться залізничні накладні, де зазначено, що відправником товару в одних накладних є TзOB «Агроімпорт ЛТД» в інших ПАТ «Рівнеазот», ВАТ «Азот», ЗАТ «Сєверодонецьке обєднання Азот», ВАТ «Білоруська калійна компанія», ВАТ «Воскресенські мінеральні добрива», ВАТ «Черкаси Азот», ВАТ «Щекино Азот». Це обґрунтовується тим, що TзOB «Агроімпорт ЛТД» не є виробником добрив, а тому укладало договори поставки з іншими підприємствами.

В графі «одержувач», зазначено ТзОВ «Броди Агро». Це пояснюється тим, що ТзОВ «Броди Агро» має відповідний код акредитації на залізниці по станції Броди.

Між ТзОВ «Кременець Агро» та ТзОВ «Броди Агро» існують договірні відносини по наданню послуг щодо представництва інтересів на залізничній станції по прийманню товару та його транспортуванню. Вказані відносини оформлені договором про надання послуг №25/03/11 від 25 березня 2011 року та додатковими угодами до договору: №2 від 14.04.2011 року, №1 від 30.05.2011 року, №2 від 30.12.2011 року, №3 від 03.01.2012 року.

Одержане з вагонів мінеральне добриво ТзОВ «Броди Агро» прийняло до відповідального зберігання згідно договору №18/01/12 від 18.01.2012 року та актів приймання-передачі від 18.01.2012 року, від 28.01.2012 року, від 31.05.2012 року, від 16.04.2012 року. Актом приймання-передачі (повернення) від 20.03.2012 року ТзОВ «Кременець Агро» прийняв з платного відповідального зберігання ТзОВ «Броди Агро» частину мінеральних добрив селітри аміачної.

При цьому власником товару у всіх випадках було вказано ТзОВ «Кременець Агро». Формальна передача товару (мінеральні добрива) від TзOB «Агроімпорт ЛТД» до ТзОВ «Кременець Агро» оформлена видатковими накладними (а.с.192 209).

Правові підстави віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту визначено статтею 198 Податкового кодексу України, пунктом 198.1 якої передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2 та 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Отже, всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами. Це однаковою мірою стосується як витрат, пов'язаних із одержанням доходу, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Вище, судом апеляційної інстанції вже наведено перелік документів, які підтверджують здійснення господарської операції та не викликають сумнівів у їх оформленні.

Крім того, позивачем доведено використання мінеральних добрив в господарській діяльності та підтверджено накладними (лімітно-забірними картками) про їх відпуск зі складу та акти списання.

Що стосується бюджетного відшкодування та відображення результатів перевірки в деклараціях, то слід зауважити, що у відповідності до пп. 4.6.7 п.4.6.7 p.V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228 із змінами і доповненнями, рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації, у якій відображаються розрахунки з бюджетом (далі - декларація 0110) - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

Таким чином, у разі коли за результатами перевірки податковим органом встановлено перевищення платником задекларованого залишку від'ємного значення податкової декларації з ПДВ, то сума зменшення залишку від'ємного значення на підставі повідомлення-рішення за формою «В4» відображається платником зі знаком «-» у рядку 21.3 податкової декларації з ПДВ податкового (звітного) періоду, в якому таке повідомлення-рішення було отримано.

Аналізуючи пояснення позивача, відповідача та документи, які містяться в справі щодо завищення суми бюджетного відшкодування та невідображення в податковій звітності результатів попередніх перевірок в сумі 139 589,00 грн. та 84 345,00 грн., суд апеляційної інстанції вважає, що порушень законодавства в цій ситуації позивачем не допущено.

Так зокрема, в податковому періоді - квітень 2011 року, який охоплювався перевіркою, що тривала до 04.07.2011 року та в липні прийнято податкове рішення, позивач відобразив результати перевірки в декларації з ПДВ за липень 2011 року. Аналогічно позивач діяв і по інших податкових рішеннях.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно і не всебічно з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги її спростовують.

Таким чином, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року про закриття провадження у справі щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 02.04.2013 року № у звязку з досягненням податкового компромісу, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кременець АГРО» задовольнити, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року в справі №819/2268/13а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов про скасування податкових повідомлень-рішень № від 02.04.2013 року, № від 18.05.2013 року, № та № від 31.05.2013 року, № від 12.06.2013 року задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 від 02.04.2013 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 501 633,00 грн., в тому числі основний платіж, 334 422,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 167 221,00 грн.;

- № НОМЕР_3 від 18.05.2013 року, яким зменшено бюджетне відшкодування і податку на додану вартість в сумі 183 062,00 грн., в тому числі основний платіж - 139 589,00 грн., штрафні санкції - 43 473,00 грн.;

- № НОМЕР_4 від 31.05.2013 року, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 126 396,00 грн., в тому числі основний платіж 84 345,00 грн., штрафні санкції - 42 051,00 грн.;

- № НОМЕР_5 від 31.05.2013 року, яким зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток на суму 5 783 188,00 грн.

- № НОМЕР_6 від 12.06.2013 року, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 425 361,00 грн., в тому числі основний платіж 340 289,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 85 072,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Сапіга

ОСОБА_6