Справа № 809/8/15
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. № 809/8/15

10 год. 40 хв. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського окружного адміністративного суду в складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

суддів: Могили А.Б., Матуляка Я.П.,

при секретарі Хомі О.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання необгрунтованою і нечинною відповіді, зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

21.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України) про визнання необгрунтованою і нечинною відповіді, зобов'язання до вчинення дій. Позовні вимоги мотивовані тим, що ДФС України протиправно не надало йому копії висновку перевірки від 20.04.2008 року, у звязку з тим, що останні віднесені до документів короткострокового зберігання та знищені.

Ухвалою суду від 12.01.2015 року відкрито провадження у даній справі в частині позовної вимоги щодо зобовязання до вчинення дій. У звязку з повторною неявкою позивача ухвалою суду від 06.02.2015 року позовну заяву в частині позовної вимоги щодо зобовязання до вчинення дій залишено без розгляду.

Ухвалою від 12.01.2015 року, яку ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2015 року скасовано, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання відповіді №2396/Б/99-95-08-02-01-14 від 17.10.2014 року необґрунтованою та нечинною. 10.04.2015 року судом відкрито провадження в частині вищезазначених вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання відповіді №2396/Б/99-95-08-02-01-14 від 17.10.2014 року необґрунтованою та нечинною підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Суду пояснив, що у жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з проханням надати висновок від 20.04.1998 року перевірки матеріалів по заяві ОСОБА_3 Вказав, що на вищезазначений запит отримав відповідь про те, що ДФС України не володіє інформацією, яка зазначена у запиті, так як матеріали перевірки віднесено до документів короткострокового зберігання та знищено. На його думку, відповідь ДФС України є необґрунтованою та невичерпною, отже такою, що суперечить ст.ст. 10, 18 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Вказав, що висновок попередньо був наданий матері позивача, однак належним чином завірений не був. Крім того звернув увагу суду на те, що оригінал даного висновоку є у відповідача, так як останній є органом, який його ухвалив. Після оголошеної перерви в судовому розгляді справи, представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Суду пояснила, що до головного управління внутрішньої безпеки ДФС надійшов запит ОСОБА_2 від 13.10.2014 року за № 1040/зпі на отримання публічної інформації щодо надання матеріалів службового розслідування від 20.04.1998 року. Зазначила, що у встановлений законодавством термін відповідачем надано інформацію про неможливість надання публічної інформації в зв'язку із знищення матеріалів перевірки у відповідності до наказу Головного архівного управління при КМУ від 20.07.1998 року за №41, як таких, що віднесені до документів короткострокового зберігання. Просила в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2014 року до ДФС України надійшов запит на отримання публічної інформації щодо надання висновку службового розслідування стосовно ОСОБА_3 від 20.04.1998 року.

За результатами розгляду запиту позивачу надано відповідь від 17.10.2014 року за №№2396/Б/99-95-08-02-01-14 згідно з якою ДФС України не володіє інформацією, яку зазначено у запиті, так як матеріали перевірки стосовно ОСОБА_3 віднесено до документів короткострокового зберігання і знищено.

Суд вважає дану відповідь обґрунтованою, та такою, що відповідає чинному законодавству з наступних мотивів.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи діють у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відносини, повязані з порядком здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес регулюються ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1 вищевказаного Закону дано визначення публічної інформації як відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом частини першої ст.19 Закону запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Здійснивши системний аналіз вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що задоволення запиту не вимагає створення нової інформації та не потребує проведення аналітичної роботи.

Водночас постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року за №11 закріплений аналогічний висновок, зокрема визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише субєктом владних повноважень у процесі виконання своїх обовязків.

Згідно з Наказом Головного архівного управління при Кабінеті міністрів України від 20.07.1998 року за №41 «Про затвердження переліку типових документів» (який діяв до 12.04.2012 року) термін зберігання подібних документів, залежно від питання, яке в них відображається встановлюється 3-5 років.

Крім того Зведеною номенклатурою справ Державної податкової адміністрації України за 1998 рік, затвердженої заступником Голови ДПА України 31.07.1998 року, документи перевірок проведених працівниками Управління по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби формувались в одну справу термін зберігання якої 5 років.

Відповідно до листа Головного управління власної безпеки ДФС України за №726/99-99-03-01-04 від 29.05.2015року, копія якого міститься в матеріалах справи та досліджена судом в якості письмового доказу, матеріали перевірки ОСОБА_3 були включені до акту від 15.02.2012 року за №2 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду затвердженого Головою ДПС України 15.02.2012 року.

Водночас суд враховує ту обставину, що відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_3 отримав та був ознайомлений з матеріалами перевірки від 20.04.1998 року, так як неодноразово оскаржуючи дії ДПА України та наказу про звільнення з посади додавав їх в якості доказів по справах. Дана обставина підтверджується наявністю в відокремлених матеріалах даної справи копії даного висновку (а.с. 16-19 відокремлених матеріалів в справі за №809/8/15).

З огляду на вищевикладене, дії відповідача-субєкта владних повноважень вчинені на підставі, в межах повноважень, у спосіб та у повній відповідності до законодавства України.

За таких обставин позовна вимога щодо визнання відповіді №2396/Б/99-95-08-02-01-14 від 17.10.2014 року необґрунтованою та нечинною не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

в задоволенні позову відмовити

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі 26.06.2015 року.

Головуючий суддя: Гундяк В.Д.

Судді: Могила А.Б.

ОСОБА_4