Справа № 2а/1570/3234/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/9991/2221/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Вербицької О.В., Лосєва А.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року

у справі № 2а-1570/3234/2011

за позовом Телекомпанії «Чорне море» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Телекомпанія «Чорне море» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси (далі - відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № від 22 квітня 2011 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року позов був задоволений у повному обсязі. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси № від 22 квітня 2011 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Київському районі м. Одеси, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу Телекомпанія «Чорне море» у вигляді ТОВ, посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Київському районі м. Одеси провела позапланову невиїзну перевірку Телекомпанії «Чорне море» у вигляді ТОВ з питань взаємовідносин з ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» в січні 2011 року, за результатами якої був складений акт № 758/23-34/22463953/23 від 11 квітня 2011 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено в січні 2011 року суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 27 Декларації) на 172685,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що позивачем неправомірно сформовано податковий кредит січня 2011 року по господарських операціях з ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» (згідно договорів від 30 серпня 2010 року, від 28 вересня 2010 року та від 30 серпня 2010 року про технічне обслуговування обладнання), оскільки згідно акту ДПІ у Приморському районі від 23 березня 2011 року № 345/23-513/31893482 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» з питань правомірності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість за період: січень 2011 року» у вказаного товариства відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

22 квітня 2011 року ДПІ у Київському районі м. Одеси на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, статті 58 Податкового кодексу України збільшила Телекомпанії «Чорне море» у вигляді ТОВ суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 172686,00 грн., у тому числі: 172685,00 грн. - за основним платежем, 1,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно включив до податкового кредиту січня 2011 року податок на додану вартість, сплачений у складі вартості придбаних у ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» робіт (послуг), оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаним суб'єктом господарювання підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, виданими належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно положень абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, реальність господарських операцій з надання позивачу ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» послуг по технічному обслуговуванню обладнання на підставі договорів від 30 серпня 2010 року, 28 вересня 2010 року, від 30 серпня 2010 року підтверджується: видатковими накладними, податковими накладними, актами виконаних робіт, платіжними дорученнями (арк. справи 29-39, 49-61, 70-80), а також поясненнями ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ», скерованими до суду першої інстанції, в яких товариство вказало про наявність у нього основних фондів 1 - 4 груп, а також підтвердило реальність господарських операцій з позивачем (арк. справи 98-100).

Матеріали справи містять довідку з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 2856 від 06 квітня 2006 року, ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» здійснювало такі види діяльності за КВЕД: 64.20.0 - зв'язок; 45.21.4 - будівництво трубопроводів і прокладання ліній енергозабезпечення та зв'язку місцевого призначення, додаткові роботи; 45.31.2 - монтаж систем пожежної та охоронної сигналізації, монтаж антен, 32.20.2 ремонт (спеціалізований) апаратури для трансляції та ретрансляції передач; 74.20.1 - діяльність у сфері архітектури, інженерна та технічна діяльність, пов'язана з будівництвом; 45.21.3 - будівництво магістральних трубопроводів, ліній зв'язку і енергозабезпечення. (арк. справи 102).

Крім іншого, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» мало ліцензію, видану Державним комітетом України з будівництва та архітектури 01 вересня 2006 року, з терміном дії з 01 вересня 2006 року по 01 вересня 2011 року, згідно переліку будівельних робіт до якої могло здійснювати такі види діяльності як проектування внутрішніх інженерних мереж, систем і споруд: зв'язку, сигналізації, радіо, телебачення, інформаційних; монтаж конструкцій зовнішніх інженерних мереж і систем: зв'язку, сигналізації, радіо, телебачення, інформаційних; монтаж внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання: зв'язку, радіо, телебачення, інформаційних, автоматизація та КВП; монтаж технологічного устаткування та пусконалагоджувані роботи (арк. справи 105-106). Також, товариство мало ліцензію видану Державним комітетом зв'язку та інформатизації України 05 червня 2003 року, з терміном дії з 05 червня 2003 року по 05 червня 2018 року, згідно якого основний вид господарської діяльності - надання послуг телефонного зв'язку (крім відомчих об'єктів) (арк. справи 107).

Також, матеріали справи містять копію декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року, подану ТОВ «ЕЛІТНІ МЕРЕЖІ ЗВ'ЯЗКУ» до органу державної податкової служби, з яких вбачається, що вказане товариство подавало до органу державної податкової служби податкову декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року, у розшифровках податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до якої (у розділі 1) вказало позивача (арк. справи 108-112).

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Київському районі м. Одеси залишенню без задоволення, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Вербицька

_____________________ А.М. Лосєв