Справа № 818/1193/15
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р. 14 год. 55 хв. Справа №818/1193/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

суддів - Соп'яненка О.В., Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Шевець Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 818/1193/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції України

третя особа: В.о голови Державної екологічної інспекції України ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) звернувся з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України (далі відповідач, ДЕІ України), третя особа: В.о голови Державної екологічної інспекції України ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неукладенні з позивачем трудового договору шляхом оформлення наказу про призначення на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища з 06.01.2015 р.;

- зобовязати відповідача укласти з позивачем трудовий договір шляхом оформлення наказу про призначення на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього середовища з 06.01.2015 р.;

- зобовязати відповідача виплатити позивачу заробітну плату з 06 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, а також кошти на відрядження з 15 по 20 січня 2015 року.;

- зобовязати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2015 р. по 23 червня 2015 р., та оплатити листок непрацездатності з 03 лютого 2015 р. по 12 лютого 2015 р.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000, 00 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. У грудні 2014 року позивачу запропонували посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища. Після проходження стажування та подання заяви про призначення на вказану посаду, 25 грудня 2014 року відповідачем голові Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області був направлений лист №6-5-1764 з клопотанням звільнити ОСОБА_1 з посади спеціаліста-землевпорядника в звязку з переведенням для подальшої роботи в центральному апараті ДЕІ України. На підставі зазначеного листа, Розпорядженням від 05.01.2015 р. № 3 позивача було звільнено згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

До Державної екологічної інспекції України ОСОБА_1 прибув 06.01.2015 р. Цього ж дня позивачу було видано службове посвідчення державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища, після чого він приступив до виконання своїх службових обовязків. Так, в січні 2015 р. наказом відповідача, ОСОБА_1 був відкомандирований для проведення перевірки ДП «Шосткинське лісове господарство», за результатами якої, складений звіт про проведену роботу, затверджений 21.01.2015 року Головою ДЕІ України, та довідка по результатах здійснення державного контролю щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства при використанні природних ресурсів.

Вказані обставини, на думку ОСОБА_1, свідчать про те, що фактично ДЕІ України допустило позивача до роботи на посаді головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища з 06 січня 2015 р. Але, 02 лютого 2015 р. на нараді керівників структурних підрозділів, перший заступник голови ДЕІ України ОСОБА_2, який на той час виконував обовязки голови, повідомив, що стосовно ОСОБА_1 немає наказу про призначення на посаду, в звязку з чим віддав позивачу трудову книжку без будь-яких записів щодо прийняття та звільнення з роботи, зазначивши, щоб той на роботу більше не виходив. При цьому, заробітна плата та кошти на відрядження за січень 2015 року, виплачені не були.

На переконання позивача, враховуючи положення Кодексу законів про працю, які регулюють порядок переведення працівників та укладення трудових договорів, ДЕІ України зобовязана була укласти трудовий договір шляхом прийняття наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду з 06.01.2015 р. та здійснити виплату заробітної плати у встановленому розмірі та коштів на відрядження. Не прийняття такого наказу, так само, як і недопущення позивача до роботи у лютому 2015 року, порушує вимоги законодавства про працю.

З вищезазначених підстав, в судовому засіданні ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

ДЕІ України з позовними вимогами не погодилась, в запереченні на позов (а.с. 99-103) зазначила, що позивач не міг приступити до виконання своїх службових обовязків на посаді головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища, оскільки його не було ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, не розяснено під розписку права та обовязки, не ознайомлено з записом в трудовій книжці та ін.

Враховуючи наведені обставини, відповідач вважає адміністративний позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши повноважних позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював на посаді спеціаліста-землевпорядника Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області. 23.12.2014 р. позивачем на імя голови ДЕІ України ОСОБА_3 була подана заява про надання дозволу на проходження стажування (а.с. 117) та цього ж дня Наказом № 468-о (а.с. 113) ОСОБА_1 було дозволено стажування на посаді головного спеціаліста відділу оперативного контролю - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України з 23.12.2014 р. по 25.12.2014 р. згідно затвердженого план-графіку (а.с. 109). За результатами стажування позивачем була складена доповідна записка (а.с. 118), затверджена начальником відділу оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Держекоінспекції України ОСОБА_4

Після проходження стажування ОСОБА_1, 25.12.2014 р. ДЕІ України направило лист голові Собицької сільської ради на Шосткинського району Сумської області з проханням звільнити позивача з займаної посади за переведенням для подальшої роботи в центральному апараті відповідача (а.с. 15). Так, на виконання вказаного листа, Розпорядженням від 05.01.2015 р. № 3 (а.с. 16) ОСОБА_1 був звільнений з посади спеціаліста-землевпорядника на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, а 06.01.2015 р. позивачу було видане посвідчення державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища (а.с. 19).

Враховуючи надходження на адресу відповідача заяви ДП «Шосткинське лісове господарство» про проведення державного контролю за проведенням обліку мисливських тварин (а.с. 20-24), ДЕІ України 14.01.2015 р. був прийнятий наказ № 3 «Про вжиття заходів державного контролю» (а.с. 26), яким позивача зобовязано організувати та здійснити державний контроль щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

На виконання згаданого наказу, 14.01.2015 р. був прийнятий наказ № 2-вд (а.с. 25) про відрядження ОСОБА_1 до м. Шостка Сумської області, якому для вжиття заходів державного контролю, надано відповідне направлення (а.с. 27) та посвідчення про відрядження (а.с. 28). По результатах здійснення державного контролю позивачем 21 січня 2015 р. складений звіт та довідка (а.с. 31-35).

Під час перевірки відомостей, наведених в табелі обліку використання робочого часу за січень 2015 року у відділі оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення, головним спеціалістом Сектору по роботі з персоналом ОСОБА_5 було виявлено інформацію про використання робочого часу головного спеціаліста ОСОБА_1 При цьому, згідно наявних наказів з особового складу, вказаний працівник не значиться. Про вказані обставини, службовою запискою від 29.01.2015 р. (а.с. 108), було повідомлено першого заступника Голови Держекоінспекції України ОСОБА_2, після чого позивача було виключено із табелю обліку використання робочого часу за січень 2015 року (а.с. 107).

Отже, стверджуючи про необґрунтованість позовних вимог, ДЕІ України зазначає на тому, що ОСОБА_1 у відповідності до вимог Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу», не міг приступити до виконання службових обовязків на посаді головного спеціаліста відділу оперативного контролю - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України, без ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку, з записом в трудовій книжці, посадовою інструкцією, правилами безпеки та ін.

Проте, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на нижченаведене.

Згідно ст.ст. 21, 22 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Необґрунтована відмова у прийнятті на роботу забороняється.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

На виконання ст. 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Зі змісту вказаних норм суд робить висновок, що укладення трудового договору оформляється, зокрема, наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. При цьому, обовязок щодо ознайомлення працівника з правилами внутрішнього розпорядку, правами і обовязками та ін., виникає у власника або уповноваженого ним органу після укладання трудового договору і до початку виконання своїх обовязків працівником.

На переконання суду, фактичний допуск до роботи працівника (незважаючи на виконання чи невиконання власником обовязку щодо ознайомлення працівника з правилами внутрішнього розпорядку, правами і обовязками та ін.), вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був звільнений з посади спеціаліста-землевпорядника Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області на підставі листа відповідача в звязку з переведенням для подальшої роботи в центральному апараті ДЕІ України, що свідчить про відсутність підстав для відмови у прийнятті на роботу позивача.

Прибувши після звільнення до відповідача, позивач фактично був допущений до виконання посадових обовязків головного спеціаліста відділу оперативного контролю - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України, про що свідчать наявні в матеріалах справи накази про вжиття заходів державного контролю, відрядження, направлення, звіт та довідка, складені за результатами здійсненого контролю.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що невиконання ДЕІ України свого обовязку щодо належного оформлення трудового договору з ОСОБА_1 та не ознайомлення останнього з правилами внутрішнього розпорядку, посадовою інструкцією та ін., не є підставою для відмови у прийнятті на роботу позивача та не спростовує його доводів щодо фактичного укладання трудового договору з 06 січня 2015 року.

Будь-яких доказів недопущення ОСОБА_1 до виконання посадових обовязків або наявності підстав для відмови у прийнятті позивача на роботу, відповідачем суду не надано, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кжна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неукладення трудового договору шляхом оформлення наказу про призначення на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища та зобовязання укласти трудовий договір, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 6 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться за правилами оплати вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові, встановленими ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача виплатити заробітну плату, кошти на відрядження, середній заробіток за час вимушеного прогулу та оплатити листок непрацездатності, також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3 000, 00 грн., варто зазначити наступне.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди підлягає з'ясуванню факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

ОСОБА_1 не доведено і не надано суду відповідних належних доказів завдання йому моральної шкоди та не наведено, з яких міркувань позивач виходив при визначені розміру шкоди, у зв'язку з чим. На переконання суду, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000, 00 грн. є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, третя особа: В.о голови Державної екологічної інспекції України ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції України, що полягає у неукладенні з ОСОБА_1 трудового договору шляхом оформлення наказу про призначення на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю Депаратменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища з 06 січня 2015 р.

Зобовязати Державну екологічну інспекцію України (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 3, корп. 2, код 37508533) укласти з ОСОБА_1 (41100, Сумська область, м. Шостка, пров. Авіації, б. 11, кв. 1, ід.н. НОМЕР_1) трудовий договір шляхом оформлення наказу про призначення на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю Департаменту оперативного контролю та організаційно-аналітичного забезпечення Державної екологічної інспекції України - державного інспектора України з охорони навколишнього середовища з 06 січня 2015 р.

Зобовязати Державну екологічну інспекцію України (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 3, корп. 2, код 37508533) виплатити ОСОБА_1 (41100, Сумська область, м. Шостка, пров. Авіації, б. 11, кв. 1, ід.н. НОМЕР_1) заробітну плату з 06 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, а також кошти на відрядження з 15 січня 2015 року по 20 січня 2015 року.

Зобовязати Державну екологічну інспекцію України (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 3, корп. 2, код 37508533) виплатити ОСОБА_1 (41100, Сумська область, м. Шостка, пров. Авіації, б. 11, кв. 1, ід.н. НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2015 р. по 23 червня 2015 р., та оплатити листок непрацездатності з 03 лютого 2015 р. по 12 лютого 2015 р.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) С.В. Воловик

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

Головуючий суддя С.В. Воловик

повний текст постанови складений 26.06.2015 р.