Справа № 607/5060/15-а
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2015 Справа №607/5060/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, треті особи Відкрите акціонерне товариство «Тернопільський облагропостач», Департамент освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації, Тернопільська обласна державна адміністрація, Тернопільська міська рада, про призначення та виплату грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 у березні 2015 року предявила до суду адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, треті особи Відкрите акціонерне товариство «Тернопільський облагропостач», Департамент освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації, Тернопільська обласна державна адміністрація, Тернопільська міська рада, про зобов'язання відповідача призначити та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Обґрунтовує позов тим, що при призначенні пенсії відповідач відмовив їй у виплаті цієї допомоги, безпідставно не зарахувавши до страхового стажу, який дає право на таку допомогу, період роботи з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року на посаді вихователя дошкільної групи саду-яслів Тернопільської обласної бази матеріального постачання обласного виробничого обєднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства. Оскільки з урахуванням зазначеного періоду її стаж становить більше 35 років, на день досягнення пенсійного віку вона працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона має право на отримання зазначеної грошової допомоги.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав із викладених у позовній заяві мотивів та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, період роботи з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року на посаді вихователя дошкільної групи саду-яслів Тернопільської обласної бази матеріального постачання обласного виробничого обєднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства не зарахований до страхового стажу ОСОБА_4, який дає право на допомогу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки цей стаж можливо зарахувати лише за умови підтвердження, що зазначена установа перебувала в державній або комунальній власності, однак будь-які докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Представниктретьої особи Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, про жодні обставини, які стосуються предмета спору, третій особі не відомо, тому у вирішенні справи покладається на думку суду.

Представники третіх осіб Відкритого акціонерного товариства «Тернопільський облагропостач», Департаменту освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації, Тернопільської міської ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, не повідомивши про причини неприбуття, що відповідно до ст. 128 КАС України не є перешкодою розгляду справи в їхній відсутності.

Суд, заслухавши пояснення, представників сторін та третьої особи, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини:

ОСОБА_4 отримує пенсію за віком в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Тернополі, яка призначена їй з 18 травня 2014 року при страховому стажі 38 років 7 місяців 29 дні.

Як слідує з трудової книжки позивача, з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1982 року вона працювала вихователем групи продовженого дня Зарубинської восьмирічної школи Збаразького району Тернопільської області, з 01 березня 1982 року по 25 серпня 1983 року вихователем дитячого садку Цукрового заводу «Поділля», з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року - на посаді вихователя дошкільної групи саду-яслів Тернопільської обласної бази МТП облсільгосптехніки, яка 17 березня 1986 року перейменована на облбазу МТП облагропрому, з 01 грудня 1987 року вихователем дошкільного закладу № 35 порядком переводу з цієї ж посади облбази МТП облагропрому. 14 квітня 2005 року дошкільний заклад № 35 перейменовано в Тернопільський НВОЛШДС навчально-виховний комплекс № 35 Тернопільської міської ради.

Звернувшись до відповідача із заявою про роз'яснення щодо неотримання нею грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, ОСОБА_4 отримала лист про відмову в здійснені виплати такої грошової допомоги.

Зазначений лист обґрунтований тим, що період роботи з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року на посаді вихователя дошкільної групи саду-яслів Тернопільської обласної бази матеріального постачання обласного виробничого обєднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства не зарахований до страхового стажу ОСОБА_4, який дає право на допомогу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки цей стаж можливо зарахувати лише за умови підтвердження, що зазначена установа перебувала в державній або комунальній власності.

За приписами статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, згідно п. «е», працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який передбачає, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, до таких закладів та установ належать, серед інших, загальноосвітні навчальні заклади, дошкільні навчальні заклади всіх типів, та до переліку посад входить, у тому числі, й посада вихователя.

З матеріалів справи та пояснень представника відповідача в судовому засіданні слідує, що єдиною підставою відмови в призначенні та виплати ОСОБА_4 допомоги є непідтвердження форми власності саду-яслів Тернопільської обласної бази матеріального постачання обласного виробничого обєднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства. За умови наявності доказів того, що зазначена установа перебувала в державній чи комунальній власності, допомога позивачу була б призначена.

На роботу на посаду вихователя дошкільної групи саду-яслів ОСОБА_4 прийнято на підставі наказу № 229-к від 17 серпня 1983 року, виданого директором Тернопільської обласної бази матеріально-технічного постачання Тернопільського обласного виробничого обєднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства Державного комітету Української РСР по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства УРСР.

Відповідно до рішення Тернопільської міської ради народних депутатів від 17 листопада 1987 року №554, прийнятого на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів від 25 серпня 1987 року №212, дитячий ясла-садок обласної бази матеріально-технічного постачання (де ОСОБА_4працювала з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року) передано з балансу обласної бази матеріально-технічного постачання облагропрому на баланс відділу народної освіти Тернопільського міськвиконкому.

Підставою для прийняття такого рішення місцевими радами стала згода Держагропрому УРСР від 24 березня 1986 року №23-4-2/3-31 та згода Міністерства освіти УРСР від 04 березня 1986 року №6/7-1-189.

З наказу № 1 по д/с № 35 від 01 грудня 1987 року слідує, що згідно з рішенням Тернопільської міської ради народних депутатів від 17 листопада 1987 року №554 д/установа облбази МТП передана у відомство міськвно м. Тернополя.

У п. 1.1. Статуту ВАТ «Тернопільський облагропостач» (правонаступника Тернопільської обласної бази матеріально-технічного постачання) зазначено, що він заснований 28 червня 1996 року шляхом перетворення Тернопільського державного обласного підприємства матеріально-технічного забезпечення «Облагропостач» на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області від 28 червня 1996 року №858.

Таким чином, можна зробити висновок, що сад-ясла Тернопільської обласної бази матеріального постачання обласного виробничого об'єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства знаходився з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року у державній власності, оскільки передавався з балансу обласної бази матеріально-технічного постачання облагропрому на баланс відділу народної освіти Тернопільського міськвиконкому рішеннями Тернопільської міської ради та Тернопільської обласної ради, які приймались на підставі рішень Держагропрому УРСР та Міністерства освіти УРСР. Про підпорядкування Тернопільської обласної бази матеріально-технічного постачання Державному комітету Української РСР по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства УРСР свідчить наказ № 229-к від 17 серпня 1983 року про прийняття ОСОБА_4 на роботу.

При цьому відповідачем не було надано жодних доказів того, що сад-ясла Тернопільської обласної бази матеріального постачання обласного виробничого об'єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства з 26 серпня 1983 року до 01 грудня 1987 року знаходився в іншій формі власності, крім державної чи комунальної.

Підставою відмови в призначенні позивачу допомоги відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стало припущення відповідача про те, що, можливо, Тернопільська обласна база матеріального постачання не перебувала в державній чи комунальній власності.

Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 64, ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади та їх посадовими особами.

Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно приводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити та виплатити ОСОБА_4 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 159-163, 167, 186, ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити та виплатити ОСОБА_4 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкт владних повноважень він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення і йому було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова складена в повному обсязі 26 червня 2015 року.

Головуючий суддяОСОБА_5