Справа № 802/1615/15-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 червня 2015 р. Справа № 802/1615/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2015 року управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області (далі УПФ України у Чечельницькому районі) звернулося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В.) про стягнення боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій в сумі 2595,85 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Заявлений адміністративний позов повністю підтримує.

Відповідач у судове засідання на виклик суду не з'явився, а надіслане йому повідомлення повернуте поштовим відділенням без виконання з відміткою "за зазначеною адресою не проживає".

Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем доводи, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування консолідованого страхового внеску, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною другою статті 6 вказаного Закону закріплено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 9 Закону № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сплата єдиного внеску здійснюється виключно у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Приписами частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2255,85 грн. за січень-червень 2012 року.

Крім того, у зв'язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачем прийняті рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 69 від 05.03.2013 року у розмірі 170 грн. та № 127 від 09.04.2013 року у розмірі 170 грн.

Таким чином, на даний час за відповідачем обліковується борг в сумі 2595,85 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу направлялась вимога за № Ф-377У від 05.03.2013 року про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 2255,85 грн., яка ним не оскаржувалась, так само як і не була виконана.

Положеннями абзацу 6 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Позивач надіслав на адресу відділу державної виконавчої служби Чечельницького районного управління юстиції Головного управління юстиції у Вінницькій області вищевказані виконавчі документи, однак згідно з постановами державного виконавця Бондарець В.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.05.2015 року ВП № 45952963, ВП № 45953011 та ВП № 45953061 вимога про сплату недоїмки № Ф-377У від 05.03.2013 року, рішення № 69 від 05.03.2013 року та рішення № 127 від 09.04.2013 року були повернуті УПФ України у Чечельницькому районі.

Відповідно до абзац 7 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI у випадках, зазначених в абз. 6 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. Аналогічне право було закріплено у пункті 7 частини 1 статті 13 цього Закону.

Крім того, суд керується вимогами п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", відповідно до яких органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій в сумі 2595,85 грн. є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача-суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області (ідентифікаційний код 24896024) заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій в сумі 2595 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 85 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало Павло Ігорович