Справа № 825/3218/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3218/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправними та скасувати п. 2 наказ УМВС в Чернігівській області від 25.07.2013 року № 1039 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Чернігівського МВ УМВС області"; наказ від 02.08.2013 року № 1083 "Про притягнення до відповідальності працівника ЧМВ УМВС України в Чернігівській області"; наказ УМВС в Чернігівській області від 09.08.2013 року № 184 о/с "По особовому складу"; поновити ОСОБА_5 на посаді начальника сектору кадрового забезпечення ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з дня звільнення; стягнути з ЧМВ УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.08.2013 року по день фактичного поновлення на посаді.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2013 залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014, у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.12.2014 зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому суд касаційної інстанції звернув увагу судів на необхідності з'ясувати обставини, чи був позивач головою профспілкового комітету Чернігівського МВ УМВС, чи надавалася попередня згода профспілки, членом якого він був, на його звільнення, а також, з урахування медичних документів, встановити, чи міг позивач 30.07.2013 за станом здоров'я перебувати на службі, не досліджено докази в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду - скасуванню в частині з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 проходив службу на посаді начальника сектору кадрового забезпечення Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області.

У зв'язку з невиконанням позивачем усного наказу начальника ЧМВ УМВС області, телетайпограм начальника УМВС України в Чернігівській області від 02.07.2013 №2/4-1856 та від 06.07.2013 № 2/4-557, наказом УМВС в Чернігівській області від 12.07.2013 № 428 призначено службове розслідування.

На виконання вищевказаного наказу, 15.07.2013 проведено службове розслідування за результатами якого 25.07.2013 УМВС України в Чернігівській області видано наказ № 1039 про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та попереджено про неповну посадову відповідність.

За фактом вчинення позивачем прогулу 30.07.2013, наказом УМВС України в Чернігівській області від 31.07.2013 № 503 призначено службове розслідування за результатами якого 31.07.2013 складено висновок.

Наказом УМВС України в Чернігівській області від 02.08.2013 року №1083 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових обов'язків, порушення вимог ст.ст. 1,7,8 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС", вчинення прогулу 30.07.2013 року та наказом УМВС України в Чернігівській області від 09.08.2013 року № 184 о/с звільнено у запас Збройних Сил України (з поставленням на військовий облік) за ст. 64 "є" (за порушення дисципліни).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази від 25.07.2013 року № 1039, від 02.08.2013 року № 1083 та від 09.08.2013 року № 184 о/с щодо попередження про неповну посадову відповідність та звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ відповідач діяв на підставі і в межах наданих повноважень, та у спосіб визначений законом, оскільки на момент прийняття наказів існували фактичні обставини для їх прийняття. Крім цього, відповідачем дотримано передбачену процедуру притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, судова колегія зазначає таке.

Поняття службової дисципліни, дисциплінарного проступку і підстави звільнення з органів внутрішніх справ наведені в Дисциплінарному статуті органів внутрішніх справ України, затвердженому Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статей 1 і 2 Дисциплінарного статуту (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни визначені статтею 12 Дисциплінарного статуту, згідно з пунктами 5 та 8 частини 1 якої, до таких віднесені, в тому числі, попередження про неповну посадову відповідність та звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі по тексту - Інструкція).

Згідно з пунктом 2.2 названої Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 5.4 Інструкції, якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ.

Зі змісту оскаржуваних наказів судом встановлено, що підставою для їх прийняття слугували порушення позивачем службової дисципліни.

При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що обов'язковою умовою Дисциплінарного Статуту при притягненні особи до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної посадової відповідності та звільнення є проведення службового розслідування.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого відповідачем наказу від 02.08.2013 року № 1083 "Про притягнення до відповідальності працівника ЧМВ УМВС України в Чернігівській області" та наказу від 09.08.2013 року № 184 о/с "По особовому складу", апеляційний суд зазначає таке.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 31.07.2013 на ім'я начальника УМВС в Чернігівській області надійшов рапорт т.в.о. начальника ЧМВ УМВС України в Чернігівській області підполковника міліції Нагорного В.І. про те, що 30.07.2013 ОСОБА_5 на робочому місці не було, до кінця робочого дня на робочому місці не з'являвся, про місцезнаходження не повідомляв, що підтверджується також актом перевірки окремих питань службової діяльності ОВС області від 30.07.2013.

За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року вважається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом дня без поважних причин.

Поряд з цим, суд першої інстанції, враховуючи позицію Верховного Суду України, обґрунтовано зауважив, що крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактом вирішення питання про законність звільнення працівника з роботи є встановлення поважності причин відсутності. Суд повинен встановити як причину відсутності на робочому місці, так і поважність причин відсутності. Причину прогулу можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставин, які не можуть бути усунуті самим працівником.

В обґрунтування наявності поважних причин відсутності на службі 30.07.2013 позивач зазначив, що в цей день відчув погіршення стану здоров'я в зв'язку з чим виникла необхідність у зверненні за медичною допомого. За відсутністю талонів та медичної картки лікар-хірург ОСОБА_7 оглянув пацієнта в порядку живої черги близько 15:00 год., однак офіційний запис про звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою та видати листок непрацездатності не зміг. Дані обставини підтверджені письмовими поясненнями лікаря ОСОБА_7

В матеріалах справи також містяться пояснення лікаря-хірурга ОСОБА_7 3 п/в ЧМЛ № 1 про те, що 30.07.2013 до нього звернувся ОСОБА_5 зі скаргами на біль в лівій підпаховій ділянці, підвищення температури тіла, при огляді позивача встановлено діагноз та призначено лікування.

Листок непрацездатності хворому не видавався через відсутність у нього талону на прийом та медичної картки.

Водночас, відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Інструкції "Про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян" затверджену наказом МОЗ України № 455 від 13.11.2001, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 № 1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно з частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Листок непрацездатності, який би підтверджував тимчасову непрацездатність позивача 30.07.2013 у ОСОБА_5 відсутній.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на лист головного лікаря Чернігівської міської лікарні №1 Чернігівської міської ради від 06.02.2015 за вих. № 179, яким суд повідомлено, що на момент огляду 30.07.2013 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не міг в повному обсязі виконувати свої функціональні обов'язки, а також ксерокопії медичних документів за підписом лікаря ОСОБА_7, оскільки зазначені документи не відповідають встановленому частиною 4 статті 70 КАС України критерію допустимості доказів і не можуть підтверджувати факту тимчасової непрацездатності позивача 30.07.2013.

Таким чином, доводи позивача про наявність поважних причин відсутності на робочому місці 30.07.2013, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судом відхиляються з огляду на їх непідтвердженість.

Крім того, згідно з висновком Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 06.05.2015 № 09-01/968, експертною комісією не встановлено об'єктивних судово-медичних даних, які б свідчили про наявність у громадянина ОСОБА_5 станом на 30.07.2014 будь-яких захворювань, що могли заважати йому, на момент медичного огляду лікарем Чернігівської міської лікарні №1 ОСОБА_7 (30.07.2013), виконувати свої функціональні обов'язки начальника сектору кадрового забезпечення Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області. Також експертами не отримано даних щодо його можливої непрацездатності в цей день.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем 30.07.2013 вчинено прогул за відсутності для цього поважних причин, що є порушенням трудової дисципліни. Зазначене свідчить про обґрунтованість висновків службового розслідування стосовно цих обставин.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 з 22.11.2012 був головою Первинної профспілкової організації ЧМВ атестованих працівників органів внутрішніх справ України, що підтверджується листом заступника голови Первинної профспілкової організації ЧМВ АП ОВС України від 10.09.2013 за вих. 1

Частиною першою та частиною другою статті 41 Закону № 1045-ХІV передбачено, працівникам підприємств, установ або організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Згідно з підпунктами «а» та «в» пункту 2.5.3 частини 2 Статуту Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (зі змінами), який зареєстровано Міністерством юстиції України 19 квітня 2000 року, Свідоцтво № 1406, член профспілки не може бути звільненим з органів внутрішніх справ за ініціативою керівника без згоди відповідного профспілкового комітету за винятком випадків, передбачених законодавством. Звільнення з ОВС осіб, обраних до складу профспілкових органів для виконання профспілкових обов'язків на громадських засадах, за ініціативою керівництва допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, членами якого вони є, а голів профкому та профорганізаторів - лише за згодою вищого профспілкового органу.

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Як вбачається з протоколу засідання комітету Чернігівської обласної організації Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України №2 від 19.08.2013, комітетом надана згода на звільнення позивача.

Зокрема, листом Чернігівської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 19.08.2013 № 11, адресованим начальнику УКЗ УМВС України в Чернігівській області у відповідь на лист від 31.07.2013 № 2/4-2060, повідомлено про надання згоди на звільнення майора міліції ОСОБА_5 з ОВС.

Також зі змісту відповіді Чернігівської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2013 №12, адресованої позивачеві, слідує, що обласним комітетом Чернігівської обласної організації ПАП ОВС України погоджено питання щодо звільнення його з ОВС.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволенні вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 02.08.2013 року № 1083 "Про притягнення до відповідальності працівника ЧМВ УМВС України в Чернігівській області", від 09.08.2013 року № 184 о/с "По особовому складу", та похідних вимог щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскілки відповідач діяв на підставі і в межах наданих повноважень, та у спосіб визначений законом, оскільки на момент прийняття наказів існували фактичні обставини для їх прийняття.

Доводи апелянта таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Досліджуючи правомірність наказу відповідача від 25.07.2013 № 1039 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність, судова колегія виходить з такого.

Так, у зв'язку з невиконанням позивачем усного наказу начальника ЧМВ УМВС області, телетайпограм начальника УМВС України в Чернігівській області від 02.07.2013 №2/4-1856 та від 06.07.2013 № 2/4-557, наказом УМВС в Чернігівській області від 12.07.2013 № 428 призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 12.07.2013, затверджений начальником УМВС України в Чернігівській області 15.07.2013, відповідно до якого знайшли своє підтвердження факти порушення строків передачі інформації керівництвом БПС ЧМВ та Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області.

Зокрема, згідно з висновком встановлено, що незважаючи на вимоги керівництва УМВС області щодо негайного інформування про всі події за участю особового складу, а зазначена подія протягом однієї години повинна бути передана до чергової частини УМВС області, керівництво БПС ЧМВ та Чернігівського МВ УМВС області про цю подію керівництву Управління доповіли лише о 17.00, 07 липня 2013 року, чим порушили вимоги наказу МВС України від 22 жовтня 2012 року № 940, телетайпограм начальника УМВС України в Чернігівській області від 02 липня 2013 року № 2/4-1856 та від 06 липня 2013 року № 2/4 - 557.

25.07.2013 УМВС України в Чернігівській області видано наказ № 1039 про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та попереджено про неповну посадову відповідність.

Поряд з цим, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 з 22.11.2012 був головою Первинної профспілкової організації ЧМВ атестованих працівників органів внутрішніх справ України.

Як зазначалося вище, відповідно до частини 2 статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Згідно з підпунктом «б» пункту 2.5.3 частини 2 Статуту Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (зі змінами), який зареєстровано Міністерством юстиції України 19 квітня 2000 року, Свідоцтво № 1406, на членів профспілки, обраних до складу профспілкових органів, не можуть накладатися дисциплінарні стягнення без попередньої згоди профспілкового органу, членом якого вони є, а на голову профкому та профорганізатора - без попередньої згоди вищого профспілкового органу.

З матеріалів справи вбачається, що листом Чернігівської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 19.08.2013 № 11, адресованим начальнику УКЗ УМВС України в Чернігівській області у відповідь на лист від 31.07.2013 № 2/4-2060, повідомлено про надання згоди на звільнення майора міліції ОСОБА_5 з ОВС.

Водночас, зі змісту відповіді Чернігівської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2013 №12, адресованої позивачеві, слідує, що інших клопотань про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності до обласного комітету Чернігівської обласної організації ПАП ОВС України не надходило (т.1 а.с. 46).

Отже, виходячи з наявних у справі матеріалів, апеляційним судом встановлено, що всупереч вимогам статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", а також підпунктом «б» пункту 2.5.3 частини 2 Статуту Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, відповідач, приймаючи наказ від 25.07.2013 № 1039 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність, попередньої згоди профспілкового органу не отримав.

Враховуючи вимоги наведених вище положень законодавства, якими встановлено додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, зокрема щодо можливості накладення на таких працівників дисциплінарних стягнень, а також встановлені під час розгляду справи порушення суб'єктом владних повноважень цих положень, судова колегія приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем наказу від 25.07.2013 № 1039 та наявність правових підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги у цій частині спростовують висновки суду першої інстанції, який неповно з'ясував обставини у справі.

За таких обставин, апеляційна скарга у цій частині підлягає задоволенню, а рішення окружного адміністративного суду - скасуванню у цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування п. 2 наказу УМВС в Чернігівській області від 25.07.2013 року № 1039 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Чернігівського МВ УМВС області, прийняте за неповного з'ясування обставин справи, а щодо решти вимог позивача є законним і обґрунтованим, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню в цій частині.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування п. 2 наказу УМВС в Чернігівській області від 25.07.2013 року № 1039 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Чернігівського МВ УМВС області.

В цій частині ухвалити постанову, якою вимоги позивача задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу УМВС в Чернігівській області від 25.07.2013 року № 1039 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Чернігівського МВ УМВС області.

В решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.