Справа № 128/3751/14-а
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3751/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.06.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.

при секретарі Воробей В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області ОСОБА_4, Державного підприємства «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», треті особи Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сплайн-В», ОСОБА_5, Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про визнання кадастрової зйомки такою, що виконана з метричними помилками; про визнання неправомірною та незаконною технічну документацію на земельну ділянку; про зобов`язання виправити технічну документацію на земельну ділянку; про визнання незаконним рішення Державного кадастрового реєстратора щодо реєстрації земельної ділянки та внесення запису в Поземельну книгу і присвоєння кадастрового номера земельній ділянці; про зобов`язання виправити інформацію, що міститься в Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки, на підставі виправленої технічної документації; про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. В подальшому ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги (т.2 а.с.42-48). Позов обґрунтовує тим, що Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у ОСОБА_3 районі Вінницької області ОСОБА_4 26.04.2013 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки громадянина ОСОБА_6 на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:006:0750 та відкрито поземельну книгу. Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його права з огляду на наступне.

Рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.03.2007 року позивачу надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки в розмірі 0,34 га. В грудні 2007 року у ТОВ «Сплайн-В» було замовлено виготовлення технічної документації по приватизації наданої позивачу земельної ділянки, проте перешкодою для завершення виготовлення технічної документації є те, що ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» здійснив кадастрову зйомку земельної ділянки ОСОБА_6 (сусіда позивача) так, що межі проходять не по периметру фактичної земельної ділянки ОСОБА_6, а по земельних ділянках суміжних землекористувачів, по їх надвірних спорудах, відчуживши частину вулиці Матієнко і цим самим перекриваючи вільний доступ до криниці спільного користування. ДП «ОСОБА_3 науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» при здійсненні кадастрової зйомки порушено ст.198 ЗК України та Інструкцію щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затверджену Наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376, оскільки ні позивач, як суміжний землекористувач, ні інші суміжні землекористувачі про проведення кадастрової зйомки земельної ділянки ОСОБА_6 не були повідомлені, більше того, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не підписувався.

В звязку з зазначеними порушеннями позивач та його сусіди зверталися для захисту своїх прав до прокуратури. Звернення було розглянуто Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області, яка підтвердила відсутність погодження суміжних землекористувачів при виготовленні технічної документації із землеустрою ДП «ОСОБА_3 науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою».

25.06.2014 року подано запит до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області. Згідно відповіді на запит надано повторно інформацію щодо порушення відповідачем ДП «ОСОБА_3 науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» процедури проведення кадастрової зйомки та складання технічної документації із землеустрою стосовно земельної ділянки ОСОБА_6 Більше того, кадастрова зйомка земельної ділянки ОСОБА_6 в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнко, 5, Вінницького району Вінницької області виконана ДП «ОСОБА_3 науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» з метричними помилками, а саме: по результатам зйомки межа між земельною ділянкою позивача і ділянкою ОСОБА_6, що показана на план-схемі аерофотозйомки білим кольором, проходить по будівлі і частині ділянки, що належить до господарського двору позивача; земельна ділянка, на якій розташована криниця загального користування і підхід до неї зі сторони вулиці Матієнко, також помилково включена до земельної ділянки ОСОБА_6; по захваченій частині земельної ділянки позивача та подвіря (1,5 м) від криниці проходить водогін, електрокабель та телефонна мережа до будинку позивача, захвачено половину вїзних воріт та бруківки.

Незважаючи на державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_6, право власності на земельну ділянку не зареєстровано і на підставі витягу з Державного земельного кадастру від 24.04.2013 року, де зазначено, що земельна ділянка знаходиться в комунальній власності, пройшло відчуження будинку згідно договору купівлі-продажу. На підставі вказаного договору, заяв ОСОБА_6 та покупця ОСОБА_5 Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області прийняла рішення про передачу даної земельної ділянки в користування новому власнику з дозволом виготовлення технічної документації щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як того вимагає чинне законодавство з 01.01.2013 року.

Проте, позивач та гр. ОСОБА_5 не можуть зареєструвати свої земельні ділянки в Управлінні Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області, так як на їх місцях на карті знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером :02:006:0750, яка не відповідає даним по розмірам, площі і конфігурації земельної ділянки в с. Вінницькі Хутори, вул. Матієнко, 5, Вінницького району Вінницької області в натурі на місцевості.

У відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр» саме державний реєстратор мав перевірити якість та відповідність чинному законодавству підготовленої технічної документації по кадастровій зйомці вищезазначеної земельної ділянки, проведеної ДП «ОСОБА_3 науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою», після чого вирішити питання про можливість здійснення реєстрації земельної ділянки. В даному випадку відповідач не виконав обовязку щодо перевірки правильності виготовлення технічної документації по кадастровій зйомці, що стало причиною незаконної державної реєстрації земельної ділянки і незаконного присвоєння кадастрового номеру.

Крім того, рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки ОСОБА_6 сільською радою не приймалося.

Також під час судового розгляду справи було проведено судову почеркознавчу експертизу, в звязку з чим позивач просить суд звернути увагу на те, що за висновком цієї експертизи в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, який входить до технічної документації із землеустрою ОСОБА_6, підпис виконаний не позивачем, а іншою особою.

Про порушення свого права позивач дізнався в травні 2013 року після отримання відповіді ТОВ «Сплайн-В». Починаючи з серпня 2013 року, позивач звертався з позовною заявою до Вінницького районного суду Вінницької області, потім з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Вінницької області. В задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено внаслідок звернення до неналежного відповідача. Крім того, лише в червні 2014 року з відповіді на запит Вінницько-Хутірської сільської ради позивач дізнався, що технічна документація із землеустрою ОСОБА_6 взагалі рішенням сільської ради не затверджувала і жодних законних підстав державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_6 не було. Вказані обставини вказують на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 17000 грн., у звязку з тим, що їх незаконні дії вплинули на його психіку, погіршення стану здоровя, в звязку з чим він вимушений був звернутися до лікувального закладу для лікування серця, йому призначалося лікування, на це витрачаються чималі кошти. Також позивач в уточненому позові зазначив, що тривалий розгляд справи призводить до додаткового великого психічного навантаження та душевних страждань, в звязку з чим йому необхідно пройти санаторне лікування, яке потребує значних коштів.

На підставі викладеного позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі при обставинах, викладених в позовній заяві та в позовній заяві зі збільшеними позовними вимогами. Суду також пояснив, що згідно Інструкції № 376 про проведення кадастрової зйомки повинні повідомлятися всі суміжні землекористувачі і підписи цих осіб повинні бути в протоколі погодження меж. Була проведена почеркознавча експертиза, яка встановила, що підпис в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання навпроти його прізвища не його. В акті наявне прізвище «Чернящук», але такої особи взагалі не існує. Згідно довідки Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району суміжними землекористувачами ОСОБА_5 (на той час ОСОБА_6О.) є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Також в акті відсутній підпис представника сільської ради, хоч зазначено, що суміжним землекористувачем є і сільська рада. Земельна ділянка ОСОБА_6 перетинається з його земельною ділянкою, є значні накладки. Вказані порушення були виявлені під час виготовлення технічної документації на його земельну ділянку ТОВ «Сплайн-В». Неправомірними діями відповідача ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, в нього почастішали сердечні приступи, він вимушений лікуватися, в нього порушився сон, він тривалий час намагається відновити порушені права, тому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі відповідно до позовної заяви із збільшеними позовними вимогами, стягнути з відповідача ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» понесені ним судові витрати на сплату судового збору та оплату за експертизу, стягнути моральну шкоду в сумі 17000 грн., а також стягнути витрати, понесені ним на оплату послуг представника позивача ОСОБА_3 обласної асоціації споживачів в розмірі 2000 грн. згідно наданої квитанції. Понесені ним витрати просить не стягувати з відповідача Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області ОСОБА_4, так як основна вина в порушенні його прав є ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 ще на судовому засіданні 07.11.2014 року позовні вимоги позивача підтримала та пояснила, що кадастрова зйомка земельної ділянки ОСОБА_6 була проведена незаконно з порушенням Інструкції. Кадастрова зйомка виготовлена з метричними помилками. В акті прийому-передачі межових знаків на зберігання підпис позивача підроблений, відсутній підпис сільської ради. Межі земельної ділянки ОСОБА_6 перетинаються з земельною ділянкою ОСОБА_1, а також проходять по будівлях позивача, таким чином права позивача порушено.

Державний кадастровий реєстратор Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області ОСОБА_4в судовому засіданні 07.11.2014 року позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що 25.04.2013 року до неї звернувся ОСОБА_6 Було оглянуто його технічну документацію і ніяких заперечень не було. Державний реєстратор перевіряє технічну документацію лише на відповідність документам. В акті прийому-передачі межових знаків наявні всі підписи, крім підпису сільської ради. Реєстратори лише з січня 2013 року здійснюють реєстрацію. Визнає, що не звернула увагу на те, що відсутній підпис сільської ради. ОСОБА_6 звернувся лише для того, щоб присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, право власності оформляє інший орган. Можна виправити помилки за 20 хв.: ТОВ «Сплайн-В» звертається до реєстратора, ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» оплатить послугу 136 грн. і виправляється помилка.

Представник відповідача ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що до них звернувся ОСОБА_6 для виготовлення технічної документації. Замовнику було видано на руки акт прийому-передачі межових знаків, щоб погодити межі з суміжними землекористувачами. ОСОБА_6 приніс акт. Потім він звернувся до реєстратора і земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер. Замовник роботу прийняв, ніяких заперечень не було. Якщо суміжні земельні ділянки не приватизовані, то і спорів ніяких не може бути, тому що не відбувається ніяких накладок. Ні в реєстратора, ні в інституту не було ніяких відомостей, що є якісь заперечення. На той час дії інституту були законні та обгрунтовані. Йому невідомо, чи повідомляли суміжних землекористувачів. ОСОБА_6 повідомив, що суміжними землекористувачами є ОСОБА_1 та Чернящук. Як на підставу для задоволення позову позивач посилається лише на викопіювання, завірене ТОВ «Сплайн-В», що земельні ділянки накладаються. Однак, позивачем не надано доказів, що Державним кадастровим реєстратором було відмовлено у здійсненні реєстрації його земельної ділянки. Також не надано доказів, що проводилися заміри його земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_5 На даний час у позивача відсутні правовстановлюючі документи на його земельну ділянку. Необхідно було провести експертизу, щоб встановити, чи накладається земельна ділянка ОСОБА_5 на земельну ділянку ОСОБА_1 та в яких розмірах. Сам по собі висновок почеркознавчої експертизи, на який посилається позивач, не свідчить, що кадастрова зйомка виготовлена з метричними помилками. Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання є законним, так як технічна документація була перевірена Державним кадастровим реєстратором на відповідність закону. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позивачем не надано жодних доказів, що його права порушені. Крім того, ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не являється суб`єктом владних повноважень, а також з приводу даних позовних вимог було прийнято рішення Вінницьким районним судом Вінницької області від 31.03.2014 року, яким встановлено законність технічної документації.

Представник третьої особи Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області за довіреністю ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог до Державного кадастрового реєстратора та щодо стягнення моральної шкоди. Щодо інших позовних вимог покладається на розсуд суду. Суду пояснила, що відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У реєстратора не було жодних підстав не внести ці зміни або відмовити у їх внесенні. З жодними заявами ні до Управління, ні до реєстратора позивач не звертався. Існує певна процедура у виправленні такої помилки. З такими вимогами можуть звернутися розробники технічної документації.

Від третьої особи ОСОБА_5 попередньо через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, при вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду.

В судове засідання не з`явився представник третьої особи Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, хоч належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. Від сільського голови надійшла заява про розгляд справи без присутності представника Вінницько-Хутірської сільської ради, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та Конституції з цього питання відтворені в статті 2 КАС України про завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно пунктів «а», «б», «й», «к» частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вирішення земельних спорів, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Згідно вимог ч.ч.8 та 9 ст.118 ЗК України проект відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням 8 сесії 5 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.03.2007 року на підставі розгляду заяви ОСОБА_1 про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки сільська рада передала безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку по вул. Матієнко, 3, загальною площею 0,34 га в межах населеного пункту, в тому числі: - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га; - для ведення особистого селянського господарства 0,09 га (т.1 а.с.7).

Згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні ОСОБА_1 в грудні 2007 року в ТОВ «Сплайн-В» було замовлено виготовлення технічної документації по приватизації наданої йому земельної ділянки.

З листа ТОВ «Сплайн-В» № 33 від 08.04.2014 року, адресованого Апеляційному суду Вінницької області під час розгляду апеляційним судом справи № 128/4261/13-ц, вбачається, що перешкодою для завершення виготовлення технічної документації по приватизації наданої позивачу земельної ділянки є те, що ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» здійснив кадастрову зйомку земельної ділянки ОСОБА_6 (сусіда позивача) так, що межі проходять не по периметру фактичної земельної ділянки ОСОБА_6, а по земельних ділянках суміжних землекористувачів, по їх надвірних спорудах та відчуживши частину вулиці Матієнко і цим самим перекриваючи вільний доспут до криниці спільного користування. В звязку з тим, що дана земельна ділянка в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнко, 5, Вінницького району Вінницької області зареєстрована в Управлінні Держземагентства у ОСОБА_3 районі, їй присвоєно кадастровий номер :02:006:0750 та відкрито Поземельну книгу, але право власності на земельну ділянку не зареєстровано і на підставі витягу з Державного земельного кадастру від 24.04.2013 року, де зазначено, що земельна ділянка знаходиться в комунальній власності, пройшло відчуження будинку. На підставі договору купівлі-продажу будинку в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнко, 5, Вінницького району та відповідно до заяв продавця ОСОБА_6 і покупця ОСОБА_5 Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області прийняла рішення про передачу даної земельної ділянки в користування новому власнику з дозволом виготовлення технічної документації щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як того вимагає чинне законодавство з 01.01.2013 року. Новий власник гр. ОСОБА_5 так само, як і його сусід ОСОБА_1, не зможуть зареєструвати свої земельні ділянки в Управлінні Держземагентства у ОСОБА_3 районі, так як на їх місцях на карті знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером :02:006:0750, яка не відповідає даним по розмірам, площі і конфігурації земельної ділянки в с. Вінницькі Хутори, вул. Матієнко, 5, Вінницького району Вінницької області в натурі на місцевості (т.1 а.с.8).

З листа за вих. № 0789 від 03.03.2014 року в.о. директора ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» вбачається, що ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» визнає метричні помилки кадастрової зйомки земельної ділянки в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнко, Вінницького району Вінницької області, так як просить Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області та Державного кадастрового реєстратора внести зміни до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру про метричні зміни земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га по вул. Матієнко, с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області в зв`язку з метричною помилкою, що підтверджується копією відповідного листа (т.1 а.с.14).

В звязку з зазначеними порушеннями позивач звертався для захисту своїх прав до прокуратури. Звернення було розглянуто Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області, яка підтвердила відсутність погодження суміжних землекористувачів при виготовленні технічної документації із землеустрою ДП «ОСОБА_3 науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» (т.1 а.с.9). На повторний запит від 25.06.2014 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області було надано аналогічну попередній відповідь (т.1 а.с.10).

Пунктом 2.8 Інструкції № 376 щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомзему від 18.05.2010 року, передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів), у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 вказаної Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності

власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Під час проведення судового розгляду даної адміністративної справи судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам ОСОБА_3 відділення КНДІСЕ. За результатами проведення судово-почеркознавчої та технічної експертизи 10.03.2015 року було зроблено висновок № 115/116/15-21, яким встановлено, що підпис, від імені ОСОБА_1 у графі «Власник/користувачі суміжних земельних ділянок» перед «__/__В.Г. ОСОБА_1» в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, який входить до примірника № 2 технічної документації із землеустрою ОСОБА_6 виконаний рукописним способом кульковою ручкою, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис у графі «Власник/користувачі суміжних земельних ділянок» перед «__/__В.Г. ОСОБА_6» в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, який входить до примірника № 2 технічної документації із землеустрою ОСОБА_6 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (т.1 а.с.216-222).

Відповідно до пунктів 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держземагентство. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держземагентством за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держземагентства. До складу Держземагентства та його територіальних органів входять Державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Відповідно до п.9 вказаного Порядку до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать: внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування Поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання Поземельних книг; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та інше.

У частині 50 Порядку ведення ДЗК зазначено, що дата відкриття поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Відповідно до частини 60 Порядку ведення ДЗК запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Частиною 6 статті 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до пункту 112 постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держземагентству або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. До Поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї.

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» чітко встановлює, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацію земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктами 107-115 цього Порядку.

У відповідності до ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області, як орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює державну реєстрацію земельної ділянки. У процесі реєстрації дані вносяться у Національну кадастрову систему про земельну ділянку, що само по собі не є реєстрацію права власності на земельну ділянку. А тому, у випадку зняття з реєстрації земельної ділянки, відомості про земельну ділянку з Національної кадастрової системи забираються, що у свою чергу, не можна вважати скасуванням відомостей про право власності на земельну ділянку. Тобто, Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області виконує функції ведення Державного земельного кадастру у відповідності до Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Судом також встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2014 року по справі № 128/4261/13-ц було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Сплайн В» в особі ОСОБА_10, Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_5 про визнання неправомірним, незаконним здійснення кадастрової зйомки земельної ділянки та її скасування, зняття з реєстрації кадастрового номеру, відшкодування моральних та матеріальних збитків (т.1 а.с.76-78). Вказане рішення набуло чинності відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області 14.05.2014 року (т.1 а.с.79-80).

Оглядом вищезазначеного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2014 року встановлено, що при винесенні вказаного рішення суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог позивача про визнання недійсним та зняття з реєстрації кадастрового номеру в звязку з предявленням позову до неналежного відповідача.

Оскільки при розгляді даної адміністративної справи відповідачем, крім Державного підприємства «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», є також Державний кадастровий реєстратор Управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі Вінницької області, то вказаний позов не можна назвати аналогічним тому, що розглядався Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/4261/13-ц.

Статтею 99 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно ст.ст.100, 102 КАС України пропущений строк може бути поновлений судом, якщо суд визнає підстави пропуску строку поважними.

Про порушення свого права позивач дізнався в травні 2013 року після отримання відповіді ТОВ «Сплайн-В», що займалося виготовленням технічної документації його земельної ділянки, тому в серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про визнання неправомірним, незаконним здійснення кадастрової зйомки земельної ділянки та її скасування, зняття з реєстрації кадастрового номеру, відшкодування моральних та матеріальних збитків. З серпня 2013 року по травень 2014 року його позовна заява перебувала в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області, потім Апеляційного суду Вінницької області. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, вказавши на те, що він звернувся до неналежного відповідача і в порядку цивільного судочинства, тому в липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України, з поважних причин і він підлягає поновленню.

З огляду на зазначене позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання кадастрової зйомки такою, що виконана з метричними помилками; про визнання неправомірною та незаконною технічну документацію на земельну ділянку; про зобов`язання виправити технічну документацію на земельну ділянку; про визнання незаконним рішення Державного кадастрового реєстратора щодо реєстрації земельної ділянки та внесення запису в Поземельну книгу і присвоєння кадастрового номера земельній ділянці; про зобов`язання виправити інформацію, що міститься в Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки, на підставі виправленої технічної документації підлягають до задоволення.

Також, у відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 4 згаданої постанови вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 4 від 31.03.1995 року).

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати вимоги розумності і справедливості.

Тому, враховуючи глибину душевних страждань позивача, тривалість часу, протягом якого позивач намагався відновити своє порушене право, виходячи з засад розумності, справедливості та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди є 1000 грн., а не 17000 грн., як про те просить позивач.

Відповідно до ст.94 КАС України з відповідачів підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати у справі, повязані зі сплатою судового збору та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи, які підтверджені документально (т.1 а.с.1, 1а, 182).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив стягнути понесені ним судові витрати та стягнути моральну шкоду лише з відповідача ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», оскільки він є основним винуватцем у порушенні його прав.

Однак, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення на його користь понесених ним витрати на оплату наданих послуг представника позивача ОСОБА_3 обласної асоціації споживачів в розмірі 2000 грн. згідно квитанції від 02.06.2014 року № 1, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.90 КАС України до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Позивачем не представлено суду доказів надання йому правової допомоги адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, які надають правову допомогу за договором. Ксерокопія квитанції від 02.06.2014 року № 1, на яку позивач посилається як на доказ понесення ним зазначених витрат, судом до уваги не приймається, так як відповідно до вказаної квитанції від ОСОБА_1 прийнято 2000 грн. на встановлення меж земельної ділянки.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Пленуму Верховного суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», Інструкцією № 376 щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомзему від 18.05.2010 року, Законом України «Про державний земельний кадастр», ст.ст.12, 118 ЗК України, ст.ст.2, 6, 11, 90, 94, 99, 100, 102, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Поновити строк подачі позову до суду.

Визнати кадастрову зйомку земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0750, яку виконав ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнка, 5, Вінницького району Вінницької області, такою, що виконана з метричними помилками.

Визнати неправомірною та незаконною технічну документацію на земельну ділянку, що розташована в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнка, 5, Вінницького району Вінницької області, складену ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», на підставі якої був присвоєний кадастровий номер даній земельній ділянці.

Зобов`язати ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виправити технічну документацію на земельну ділянку, що розташована в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнка, 5, Вінницького району Вінницької області, на підставі якої був присвоєний кадастровий номер даній земельній ділянці.

Визнати незаконним рішення Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_4 управління Держземагентства у ОСОБА_3 районі Вінницької області щодо реєстрації земельної ділянки, розташованої в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнка, 5, Вінницького району Вінницької області, та внесення запису в Поземельну книгу, і присвоєння кадастрового номера даній земельній ділянці.

Зобовязати Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_4 управління Держземагентства у ОСОБА_3 районі Вінницької області виправити інформацію, що міститься в Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки, що розташована в с. Вінницькі Хутори по вул. Матієнка, 5, Вінницького району Вінницької області, на підставі виправленої технічної документації на дану земельну ділянку ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Стягнути з відповідача ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в загальній сумі 1669 (одна тисяча шістсот шістдесят дев`ять) грн. 68 коп., а саме: 316 (триста шістнадцять) грн. 68 коп. на сплату судового збору, 1353 (одна тисяча триста п`ятдесят три) грн. витрат на оплату за експертизу.

Стягнути з відповідача ДП «ОСОБА_3 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскарженою до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. В разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська