Справа № 815/165/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/165/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної виконавчої служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови № 44098602 від 14.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови № 44098602 від 14.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України №769-о від 02.04.2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Львівської митниці Міндоходів за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів з 07.04.2014 року.

По вказаній постанові 14.07.2014 року виданий виконавчий лист №815/2719/14. 14.10.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Юхименко О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Підставою для закриття виконавчого провадження слугував лист державної фіскальної служби України від 03.10.2014 року яким повідомлено про виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, що підтверджується наказом Державної фіскальної служби України від 01.10.2014 року №720-о «Про скасування наказу», та вказаним наказом ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів з 07.04.2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року без змін.

Позивач вказував на те, що лише у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відбулася заміна первісних відповідачів, Державної фіскальної служби України (правонаступника Міністерства доходів і зборів України) та Львівської митниці Державної фіскальної служби України (правонаступника Львівської митниці Міндоходів), а провадження по справі закрили з підстав поновлення на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів, що не відповідає фактичним обставинам.

02.12.2012 року, відповідно до положень ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України, зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. з вимогами: скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. від 14.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження №44098602; зобов'язати державного виконавця провести заміну сторін (боржників) в виконавчому провадженні шляхом звернення з відповідним поданням до Одеського окружного адміністративного суду; зобов'язати державного виконавця завершити виконання виконавчих дій фактичним допущення позивача до виконання обов'язків начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України.

27.12.2014 року ОСОБА_2 отримав два листа від в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України, якими в задоволенні скарги позивача відмовлено, хоча в тексті листа-відповіді від 17.12.2014 року зазначено, що Державна фіскальна служба України є правонаступником Міністерства доходів і зборів України. Відтак, позивач вважає, що мала відбутись заміна сторін (боржників) у виконавчому провадженні, для чого необхідно було скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, але в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України проявив неправомірну бездіяльність, в порушення приписів ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», за результатами розгляду моєї скарги постанову про її задоволення чи відмову в задоволені не виніс та не скасував незаконну постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Юхименко О.С. від 14.10.2014 року про закінчення провадження №44098602.

З зазначених підстав позивач вважає незаконною зазначену постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки судове рішення про поновлення позивача на посаді не виконано та позивач не має можливості приступити до виконання обов'язків начальника Львівської митниці.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року поновлено строк звернення до адміністративного суду, як такий що пропущено з поважних причин. Задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови № 44098602 від 14.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. від 14.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження №44098602. Стягнуто з Державної виконавчої служби України судовий збір на користь ОСОБА_2 у розмірі - 73 грн. 08 коп.

Не погодившись з таким рішенням Державна виконавча служба України звернулась до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2014 року, яким визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України № 769-0 від 02.04.2014 року про звільнення ОСОБА_2 07.04.2014 року з посади начальника Львівської митниці за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України та поновлено на посаді. 04.07.2014 року судом було видано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів з 07.04.2014року.

Відділом примусового виконання рішень ДВС України винесено постанову від 21.07.2014 року № 44098602 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 815/2719/14.

Постановою державного виконавця від 14.01.2014 року виконавче провадження № 44098602 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того. Що державний виконавець підійшов до виконання своїх обов'язків формально, не з'ясував всіх обставин, а саме - відносно проведення реорганізації Міністерства доходів і зборів на ДФС України, та у разі потреби не звернувся до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, у зв'язку з чим судове рішення не було виконано у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його передчасним та помилковим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконання у Відділі примусового виконання рішень ДВС України перебував виконавчий лист № 815/2719/14, виданий 14.07.2014 року Одеським окружним адміністративним судом стосовно поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів з 07.04.2014 року.

Колегією суддів встановлено, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем направлялись вимоги від 21.07.204 року та від 29.09.2014 року, якими зобов'язано боржника виконати у повному обсязі рішення суду та негайно надати інформацію про стан виконання виконавчого документу.

19.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову, якою за невиконання без поважних причин рішення суду про поновлення на роботі, у відповідності до вимог ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», накладено штраф у розмірі 680 грн.

Державною фіскальною службою України листом від 03.10.2014 року № 4297/5/99-99-0-4-03-02-16 за підписом заступника голови Макаренка А.В. повідомлено відділ про виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, про що свідчить наказ ДФС України від 01.10.2014 року № 720-о «Про скасування наказу».

Вищевказаним наказом ОСОБА_2 було поновлено на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів з 07.04.2014 року. Одночасно, цим самим листом було повідомлено. Що Державна фіскальна служба України є правонаступником Міністерства доходів і зборів України.

Таким чином, Державною фіскальною службою було у повному обсязі дотримано встановлений рішенням суду порядок його виконання та поновлено ОСОБА_2 саме на посаді, яка вказана у рішенні суду - начальника Львівської митниці Міндоходів.

Колегія суддів приймає та вважає вірним посилання апелянта на той факт, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Запис про припинення юридичної особи - Львівська митниця Міндоходів () внесено 16.04.2015 року, номер запису: 8029345.

Тобто, на момент поновлення ОСОБА_2 наказом від 01.10.2014 року № 720-о на посаді начальника Львівської митниці Міндоходів. Вказаний орган державної влади не був припинений.

Згідно до положень ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою-підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у раз фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем було правомірно, на законних підставах винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а висновок суду першої інстанції про неправомірність таки дій виконавця є хибними та не відповідають обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтували її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року було задоволено клопотання Державної виконавчої служби України про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі. За таких обставин колегія суддів, одночасно з ухвалення рішення у даній справі, вважає за необхідне стягнути з апелянта судовий збір в сумі 36,54 грн.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 у справі №815/165/15.

Стягнути з Державної виконавчої служби України судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки за подання апеляційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови № 44098602 від 14.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження (рахунок № 1008, отримувач УК в Одеській області (Приморський район) 22030001, код ЄДПРОУ 38016923, банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код класифікації доходів бюджету: 22030001).

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.06.2015 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький