Справа № 807/3570/14
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 876/4411/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

позивача та її представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області, Апеляційного суду Закарпатської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області, Апеляційного суду Закарпатської області, в якому просить визнати протиправними дії керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області щодо відмови у допуску до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області; зобов'язати допустити до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області; стягнути з Апеляційного суду Закарпатської області заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2014 року по день поновлення на роботі та стягнути витрати на правову допомогу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач - ОСОБА_1 оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою задовольнити її позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що відмова у допуску до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області є неправомірною, оскільки не мала наміру бути звільненою з посади секретаря судових засідань і наказу про її звільнення з посади секретаря судових засідань не видавалось. Зазначає, що заяву про призначення на посаду помічника судді вона написала з метою підвищення своєї кваліфікації, тимчасово виконуючи обов'язки помічника судді.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області № 6.3.1 - 118 від 01.11.2011 року ОСОБА_1 призначена на посаду секретаря судових засідань у складі відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.

На підставі подання судді Дроботі В.В. та заяви ОСОБА_1 наказом в.о. керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області № 6.3.1 - 6 від 22.01.2013 року на секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1 покладено виконання обов'язків помічника судді Апеляційного суду Закарпатської області Дроботі В.В. на період перебування помічника судді Боклах Г.І. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

03.12.2013 року ОСОБА_1 на підставі подання судді Дроботі В.В. та її заяви від 29.11.2013 року відповідно до наказу керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області № 6.3.1-157 призначено на посаду помічника судді Апеляційного суду Закарпатської області на час виконання суддею Дроботею В.В. повноважень судді, тимчасово на період перебування помічника судді Дроботі В.В. - Боклах Г.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в порядку переведення з посади секретаря судових засідань у складі відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ.

Відповідно до наказу керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2014 року ОСОБА_1 звільнена з посади помічника судді Апеляційного суду Закарпатської області з 03 листопада 2014 року у зв'язку з достроковим виходом з відпустки помічника судді Боклах Г.І.

27.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до керівника апарату суду із заявою, в якій просила видати наказ про те, що вона приступає до виконання своїх основних обов'язків - секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.

27.10.2014 року Апеляційним судом Закарпатської області повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для видачі наказу про продовження роботи на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ, оскільки з посади секретаря судових засідань вона звільнена у зв'язку з переведенням на посаду помічника судді.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що відповідачі при реалізації своїх владних функцій, як суб'єкти владних повноважень, діяли у межах своєї компетенції та у спосіб, передбачений законом, зокрема, КЗпП України, Законом України «Про державну службу».

Висновки суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції вважає поверхневими, зробленими без належного з'ясування істотних обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 КЗпП України).

Стаття 36 КЗпП України передбачає вичерпний перелік підстав для припинення трудового договору.

Пунктом 5 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є, зокрема, переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Для звільнення необхідне клопотання власника того підприємства, установи, організації, куди працівник переводиться.

Відповідно до статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Стаття 33 КЗпП України зазначає, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров'я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 29.11.2013 року подала керівнику апарату Апеляційного суду Закарпатської області заяву, в якій просила призначити її на посаду помічника судді тимчасово, на період перебування помічника судді Боклах Г.І. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03 грудня 2013 року. Згоди на будь-яке переведення позивач не давала.

На підставі зазначеної заяви керівником апарату Апеляційного суду Закарпатської області видано наказ, яким ОСОБА_1 призначена на посаду помічника судді Апеляційного суду Закарпатської області в порядку переведення з посади секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ цього ж суду, керуючись ст.ст. 23,24, 32 КЗпП України.

Аналізуючи вищенаведені обставини, Львівський апеляційний адміністративний суд приходить до висновку, що трудовий договір між ОСОБА_1 та Апеляційним судом Закарпатської області про роботу її на посаді секретаря судових засідань не припинився, оскільки переведення з однієї посади на іншу у одній і тій же установі не є підставою для припинення трудового договору відповідно до статті 36 КЗпП України.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що припинення трудового договору може мати місце лише у випадках, передбачених ст. 36 КЗпП України, але жодної із підстав, передбачених цією нормою, апеляційним судом у наказі про призначення ОСОБА_1 на посаду помічника судді не вбачається і не зазначено.

Тому колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на продовження роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області, чого не заперечує і відповідач - Апеляційний суд Закарпатської області, а дії керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області щодо відмови у допуску ОСОБА_1 до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області є неправомірними.

При цьому, колегія суддів враховує заяву Апеляційного суду Закарпатської області ( № 12748/15 від 08.06.2015 року ), адресовану Львівському апеляційному адміністративному суду, в якій відповідачем визнаються обставини того, що позивач не подавала заяв про звільнення її з посади секретаря судових засідань і відповідний наказ керівником апарату Апеляційного суду Закарпатської області не видавався, робоче місце за безстроковим трудовим договором зберігається за ОСОБА_1

Оскільки відповідачем зазначено, що Апеляційний суд Закарпатської області при винесенні відповідного судового рішення виконає його і допустить ОСОБА_1 до роботи, колегія суддів Апеляційного суду приходить до висновку, що для повного захисту та відновлення порушених трудових прав позивача слід зобов'язати керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді секретаря судових засідань.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу, то такі вимоги до задоволення не підлягають.

Апеляційний суд зазначає, що орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу при винесенні рішення про поновлення на роботі ( ч. 1 ст. 235 КЗпП України ).

Враховуючи те, що апеляційним судом ухвалюється рішення не про поновлення на роботі, так як позивач ОСОБА_1 не була звільнена з посади секретаря судових засідань, а про зобов'язання допустити до роботи, то відповідно, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу апеляційний суд зазначає, що такі витрати позивачем не підтверджені жодними доказами, в матеріалах справи відсутні будь-які документи про оплату позивачем витрат на правову допомогу ( квитанції, прибутковий касовий ордер, платіжні доручення ) та їх розмір, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення зазначеної вимоги.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою позов слід задовольнити як обгрунтований та підставний.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 807/3570/14 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області щодо відмови у допуску ОСОБА_1 до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області неправомірними.

Зобов'язати керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді секретаря судових засідань у відділі забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді І.М. Обрізко

Т.В. Онишкевич

Постанова складена в повному обсязі 22.06.2015 року