Справа № 727/11005/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/11005/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ярема Л.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

16 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях (далі УПФУ в м.Чернівцях) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року судове засідання призначено в режимі відеоконференції на 16 червня 2015 року.

Однак, по технічним можливостям, а саме відсутності мережі інтернету та у зв`язку з слуханням іншої справи, з`єднання з Шевченківським районним судом м.Чернівці виявилось не можливим, а тому колегія суддів апеляційної інстанції прийняла рішення про перехід розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 122-1 КАС України у разі виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, суд відкладає розгляд справи, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що на момент звернення позивача до УПФУ в м.Чернівцях з заявою про призначення пенсії, йому виповнилось 50 років, він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Відповідач відмовив в призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, посилаючись на довідку Іванківського трудового архіву, відповідно до якої останній перебував в зоні відчудження тільки 2 дні, а інші населені пункти в яких він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до такої зони не відносяться, в цій же довідці значиться, що первинними документами архівна установа не володіє.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови та задовольняючи позов виходив з того, позивачем надано достатньо належних доказів на підтвердження його перебування в зоні відчуження по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році не менше п`яти днів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 17.06.1993 року № 3284-12 (далі Закон № 3284-12) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону № 3284-12 встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) до 2 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій відносяться:

учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття).

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 55 Закону № 796-ХІІ визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року -не менш, ніж 5 календарних днів, - передбачено зменшення пенсійного віку на 10 років.

В п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, відповідно до п.7 вказаного Порядку, підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до посвідчення Серія А № 500081 від 18.09.2006 року ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи посвідчення про відрядження №166, виданого Чернівецьким транспортним підприємством № 17761 позивач був направлений у відрядження в Іванково 01.08.1986 року та прибув в Чернівці 02.09.1986 року.

Населений пункт Іванково дійсно не відноситься до зони відчудження, згідно переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. N 106 " Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" .

Проте, на підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в зоні відчудження ОСОБА_2 надав довідку Української державної корпорації автотранспорту "Чернівецьке територіально-виробниче об`єднання автотранспорту" від 05.04.1993 року № 53, з якої вбачається, що на підставі наказу № 630 від 28.07.1986 року він був відряджений в м.Іванків Київської області строком на один місяць з 01.08.1986 року по 02.09.1986 року, де приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: будівництво дороги Зелений Мис-Чорнобиль. Працював на перевезенні асфальту безпосередньо з Зеленого Мису по маршруту в м.Чорнобиль в вищезазначений період , що підтверджено довідкою Мінавтотранспорту України №473. На підставі наданої довідки ОСОБА_2 була виплачена заробітна плата за період відрядження в чотририкратному розмірі.

Відповідно до довідки Міністерства автомобільного транспорту Української РСР №473, ОСОБА_2 в період з 01.08. по 31.08.1986 року працював на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, в тому числі 14 днів на будівництві дороги Зелений Мис-Чорнобиль.

Таким чином, вищевказаним довідками доведено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС саме в зоні відчудження, понад 5 днів після 31 липня 1986 року, а відсутність в архівних установах відповідних документів не може бути підставою для позбавлення його на реалізацію права на пенсійне забезпечення, оскільки позивач не несе відповідальності за незбереження посадовими особами цих установ архівних документів.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії видано позивачу, як особі, яка працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. N 135 "Про перевірку правильності видачі посвідчень "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київськими та Севастопольськими міськими державними адміністраціями були утворені тимчасові комісії, до повноважень яких входило проведення до 1 травня 1998 року перевірка правильності видачі посвідчень "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" згідно з Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51.

Відповідно до п.3 вказаної постанови у посвідченнях, щодо правильності видачі яких немає сумнівів, на правій сторінці по діагоналі зліва направо ставиться штамп червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці сторінки робиться запис про дату перереєстрації за підписом заступника керівника, який скріплюється печаткою.

Як вбачається із посвідчення позивача Серія НОМЕР_1 від 18.09.2006 року, на його правій сторінці наявний штамп "Перереєстровано" та запис про дату перереєстрації за підписом заступника керівника, який скріплений печаткою, що свідчить про те, що тимчасовою комісією здійснювалась перевірка документів, на підставі яких це посвідчення видавалось та будь-яких сумнівів щодо правильності його видачі не було.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі доказів наданих позивачем, встановлено ту обставину, що позивач у період з з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року, брав участь ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС не менше п`яти календарних днів, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Враховуюючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку достроково призначити позивачу пенсію відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Боровицький О. А.

Курко О. П.