Справа № 741/685/14-а
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 741/685/14-а
Провадження № 2-а/741/15/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 15 травня 2014 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Носівському районі (далі Відповідач) про визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, просив визнати неправомірними дії Відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті йому державної пенсії з 7 серпня 2013 року та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, починаючи з 1 січня 2014 року, зобов'язати Відповідача, починаючи з 7 серпня 2013 року, провести перерахунок державної пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням державної пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік страхового стажу понад встановлений законом мінімальний трудовий стаж та, починаючи з 1 січня 2014 року, провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, зобов'язати Відповідача здійснити виплату недоотриманих сум державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що з 10 січня по 9 квітня 1987 року він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії серії А № 090467 від 20 січня 1993 року.

З 7 серпня 2013 року він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області та отримує пенсію за віком, як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначена із зменшенням пенсійного віку, встановленого ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У квітні 2014 року він звернувся до управління Пенсійного фонду в Носівському районі Чернігівської області із заявою про перерахунок: додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; державної пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 6/05/Ч-2 від 15 квітня 2014 року йому було відмовлено у проведенні такого перерахунку та виплаті пенсії у належному розмірі.

ОСОБА_1 вважає, що відмова Відповідача є протиправною, а тому він звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 7 серпня по 5 листопада 2013 року включно залишено без розгляду, у звязку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

В судове засідання позивач не зявився, направив заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, справу розглядати без його участі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вказуючи, що всі перерахунки та доплати до пенсії позивача проведені.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 090467 від 20 січня 1993 року і має право на пільги і компенсації згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області та отримує пенсію за віком, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 13 якого щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується особам, що належать до категорії 2, у розмірі 170,82 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується позивачу у розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 1 січня 2014 року і по теперішній час діють норми як постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так і норми ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку, що з 1 січня по 15 травня 2014 року Відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі, що встановлений ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не у розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є законними та обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо перерахунку та виплати щомісячного додаткового збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії у повному розмірі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Судом встановлено, що з 7 серпня 2013 року позивачу, який на вказану дату досяг 52 річного віку, Відповідачем, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При визначенні розміру пенсії враховано страховий стаж тривалістю 24 роки 9 місяців 11 днів та заробітну плату за попередні три роки, яка складає 1 567,11 грн.

Пунктом 13 розділу XV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», або спеціальним - ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Право на державну пенсію відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають особи, віднесені до категорії 1, в той час як відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивача віднесено до категорії 2.

Статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що вони визначають особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Однак, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не визначений порядок перерахунку пенсій, що є підставою для застосування аналогії закону на підставі частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині першій статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 відсоток визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На підставі ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_2 у позивача відсутнє право на призначення державної пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з цим він не має права на перерахунок пенсії згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, Відповідач при здійсненні виплати пенсії позивачу діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачений діючим законодавством України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159 - 163, 167, 183 - 2 КАС України, ст.46 Конституції України, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 51, 55, 56, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 26, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Носівському районі про визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у зменшеному розмірі.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області починаючи з 1 січня по 15 травня 2014 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідності до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а особами, які не були присутні під час проголошення постанови - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Киреєв