Справа № 822/1239/15
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1239/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення невідшкодованих витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадянам держав - учасниць СНД за грудень 2014 року в розмірі 650 грн. та допомоги на поховання в сумі 302,37 грн.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області 650,00 грн. невідшкодованих витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадянам держав - учасниць СНД. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задовольнити позов повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити постанову суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області за грудень 2014 року складені акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та направлено до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Славутському районі.

Відповідачем не прийняті до відшкодування витрати на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам держав - учасниць СНД та членів їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну за грудень 2014 року в сумі 650 грн., а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 та витрат на поховання ОСОБА_8 в сумі 302,37 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині відшкодування витрат на виплату пенсій від нещасних випадків є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Разом з тим, право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Враховуючи наведені норми, Фонд соціального страхування зобов'язаний прийняти до відшкодування та відшкодувати витрати Пенсійного фонду України на виплату пенсій навіть якщо нещасний випадок стався на території іншої з держав-учасниць Угоди.

В силу п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Частиною 2 п. 5 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований.

В свою чергу, страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Водночас, у відповідності до п. 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим Постановою Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, зокрема таких, як сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на виплату допомоги на поховання, то вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Пунктом 9 Порядку, органи Пенсійного фонду зобов'язані надавати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків довідку про суму допомоги на поховання, виплачену сім'ї померлого пенсіонера, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку із втратою годувальника, або особі, яка здійснила поховання, у частині, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з ст. 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

В силу ч. 8 ст. 34 Закону у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.2 "Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 року №826 та п.3 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 року №45 "Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", витрати на поховання проводяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

У відповідності до ч. 9 ст.34 Закону причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Таким чином, допомога на поховання відшкодовується Фондом тільки у тому випадку, якщо смерть настала в результаті нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пов'язаного з ними, що підтверджено висновками спеціальних медичних закладів.

Відповідний медичний висновок чи інші достовірні докази, які б підтверджували наявність причинного зв'язку смерті ОСОБА_8 з отриманим трудовим каліцтвом, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Нетішині Хмельницької обл. суду не надані. Натомість надана відповідачем копія лікарського свідоцтва про смерть №336 від 10.12.2014 року свідчить, що причиною смерті ОСОБА_8 є захворювання, яке виникло після встановлення групи інвалідності та не пов'язаним з нею.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

У відповідності до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 червня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_9