Справа № 826/2271/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2271/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Агаркові Б.М.

за участю: представника позивача Медвецького Т.А.(довіреність від 19.05.2015р.),

представника відповідача Фатьянова Р.О.(довіреність від 21.01.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 травня 2015 року в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування пені у сумі 1 659 999,23 грн. в картці особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» по податку на додану вартість та зобов'язати відповідача зняти з нарахування у картці особового рахунку по податку на додану вартість ПАТ «Укртранснафта» пеню у розмірі 1 659 999,23 грн. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На обґрунтування апеляційної скарги посилається, зокрема, на судове рішення у справі №826/10513/14, яким було встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача щодо незарахування в рахунок грошового зобов»язання Товариства частини чистого прибутку за заявою платника. В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав. Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ПАТ «Укртранснафта» зареєстровано Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 15.08.2001 р. за №0009478, взято на податковий облік Центральним офісом 21.08.2001 р. за №13585. Згідно з реєстраційними даними, видами господарської діяльності ПАТ «Укртранснафта» визначено: виробництво продуктів нафтоперероблення; діяльність лікарняних закладів; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; діяльність у сфері проводового електрозв'язку; інша діяльність у сфері електрозв'язку. Як вбачається з матеріалів справи і не є спірним, у зв'язку з несплатою у строк, встановлений Податковим кодексом України, узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 7 664 143,00 грн., у позивача (з урахуванням наявної станом на 20.03.2014 р. переплати з податку на додану вартість у розмірі 1 974 684,00 грн.) виник податковий борг у розмірі 5 689 459,00 грн., в той же час, станом на 01.03.2014 р. у позивача виникла переплата платежу з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об'єднань у розмірі 26 035 650,00 грн. З метою погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість ПАТ «Укртранснафта» звернулося 21.03.2014 р. до відповідача з відповідною заявою, в якій просило зарахувати переплату у сумі 7 664 143,00 грн. з частини чистого прибутку (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100), однак, жодних дій щодо здійснення такого перерахунку відповідачем вчинено не було, навпаки, 24.03.2014 р. відповідачем було винесено податкову вимогу №84-11 та прийнято рішення №-10-25-14 про опис майна ПАТ «Укртранснафта» у податкову заставу. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нездійснення зарахування переплати з частини чистого прибутку у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість, ПАТ «Укртранснафта» оскаржила таку бездіяльність у судовому порядку і постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 р. було визнано протиправною бездіяльність МГУ Міндоходів - ЦО з обслуговування ВП щодо незарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26 035 650,00 грн. у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 25 449 349,00 грн. та зобов'язано відповідача провести зарахування переплати частини чистого прибутку у розмірі 26 035 650,00 грн. у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 25 449 349,00 грн. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 р. відповідачем було здійснено зарахування переплати частини чистого прибутку в сумі 25 449 349,00 грн. у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а також внесено відповідні зміни до облікової картки ПАТ «Укртранснафта» (за період з 21.03.2014 р. по 20.10.2014 р.). Разом з тим, за результатами проведеного податковим органом із позивачем звірення розрахунків платника податків з бюджетом за період з 01.01.2014 р. по 26.11.2014 р. був складений Акт №5674-20 від 27.11.2014 р., за даними якого встановлено, що станом на 27.11.2014 р. у зв'язку з невчасною сплатою грошових зобов'язань, за позивачем обліковується несплачена пеня у розмірі 1 659 154,40 грн. Не погоджуючись з діями відповідача щодо нескасування пені, ПАТ «Укртранснафта» звернулось до відповідача з листом №18-00/299/4724 від 04.12.2014 р., в якому просило скасувати нараховану у період з 21.03.2014 р. по 26.11.2014 р. пеню, як неправомірно нараховану, та привести у відповідність картку особового рахунку позивача, проте, листами №23459/10/28-10-25-17 від 25.12.2014 р. та №23691/10/28-10-25-17 від 29.12.2014 р. відповідачем було повідомлено позивача, що пеня нарахована правомірно за порушення встановлених Податковим кодексом України строків погашення узгодженого податкового зобов'язання, внаслідок чого відсутні правові підстави для її скасування. Вважаючи, що відповідачем порушено законні права та інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Відмоваляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковий орган діяв правомірно, що він, як суб»єкт владних повноважень, і довів суду, як то передбачено частиною 2 статті 71 КАС України. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Згідно із пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України згідно з податковим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. Так, п.57.3 ст.57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання, платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. При цьому, згідно з п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Як наголошувалось вище, з метою погашення узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість позивач звернувся 21.03.2014 р. до відповідача з відповідною заявою про зарахування переплати у сумі 7 664 143,00 грн. з частини чистого прибутку у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість, проте, відповідачем таке зарахування здійснено не було, що стало підставою для оскарження позивачем цих дій у судовому порядку, внаслідок чого постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року бездіяльність податкового органу була визнана неправомірною та зобов»язано здійснити таке зарахування відповідно до заяви платника. Постанова суду набрала законної сили, і має преюдиціне значення. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Податковим органом судове рішення було виконано повністю, разом з тим, була нарахована пеня за несвоєчасну сплату грошового зобов»язання з ПДВ за період з 21.03.2014 по 19.11.2014, при цьому, як пояснили представники сторін у судовому засіданні, датою сплати частини грошового зобов»язання з ПДВ податковим органом враховано 20.03.2014 , коли в рахунок грошового зобов»язання в сумі 7664143,00 грн. була зарахована наявна у ПАТ «Укртранснафта» на 20.03.2014 переплата з ПДВ у розмірі 1974684,00 грн. П.п.14.1.162 Податкового кодексу України визначено, що пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки, а відповідно до ст.111 Кодексу, пеня є одним з видів фінансової відповідальності, які застосовуються за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У податковому праві пеня виконує стимулюючу та компенсаційну функції. Стимулююча функція реалізується шляхом покладення додаткових майнових обтяжень на платників податків у разі порушення ними терміну виконання податкового обов'язку. Компенсаційна функція пені зумовлена необхідністю відновленням порушених майнових інтересів держави та органів місцевого самоврядування у зв'язку з несвоєчасним надходженням коштів до бюджету. Особливість компенсаційної функції пені як правової категорії полягає в тому, що вона є джерелом додаткових надходжень публічних грошових фондів. Саме тому в податкових правовідносинах пеня має подвійну правову природу: по-перше, вона є способом забезпечення обов'язку зі сплати податків і зборів, а по-друге, є санкцією за порушення терміну сплати податків і зборів. Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справах «Яношевич проти Швеції» та «Компанія «Вестберга таксі актіеболаг» та Вулич проти Швеції» оцінка природи податкових штрафів зроблена через критерії кримінального обвинувачення, виходячи саме із суворості потенційного і фактичного покарання. Суд зробив висновок, що фінансові інтереси держави не можуть самі по собі виправдати негайне примусове стягнення податкових штрафів, оскільки на відміну від самих податків, вони не є джерелом доходу держави, а призначені для справляння тиску на платників податків з метою примусити їх виконати свої зобов»язання згідно з податковими законами, а також для покарання порушників. Погоджуючись з доводами податкового органу щодо правомірності нарахування пені, суд першої інстанції посилався, зокрема, на пп.2.1.2 п.2.1 розділу II Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації №953 від 17.12.2010 р., яким визначено, що нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Однак, на погляд судової колегії, наведене стосується лише порядку нарахування пені, в той час, як у разі скасування суми грошового зобов»язання за результатами адміністративного або судового оскарження, пеня та штрафні санкції, нараховані на суму цього грошового зобов»язання, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу. Позивач не оспорює пеню у разі її нарахування за період з 28.01.2014 (дата узгодження податкового зобов»язання з ПДВ) по 21.03.2014. Разом з тим, як вбачається з розрахунку спірної пені (а.с.97) і не є спірним, вона нарахована за період після 21.03.2014 року. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, як суб»єкт владних повноважень, діяв на підставі, в межах наданих повноважень, проте, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що залишилось поза увагою суду першої інстанції і, в свою чергу, стало підставою для прийняття помилкового рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову. Згідно пунктів 1,2 частини 1 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб»єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності тощо, та зобов»язати відповідача вчинити певні дії. При цьому, як слідує з аналізу абз.2 ч.2 цієї статті, судове рішення повинно гарантувати дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб»єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб»єктів владних повноважень. З огляду на викладене та з метою повного захисту порушеного права, колегія суддів вважає за необхідне зобов»язати відповідача внести відповідні зміни в картку особового рахунку позивача, не вважаючи це втручанням у дискреційні повноваження Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивачем було сплачено судовий збір при поданні позову 560,28 грн. (а.с.4) та при апеляційному оскарженні 2472,54 грн.(а.с.130), загалом 3032,82 грн., які йому мають бути повернуті з Державного бюджету України. Керуючись ст.ст.94,161,162,195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 травня 2015 року - задовольнити. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 травня 2015 року у справі № 826/2271/15 - скасувати. Прийняти нову постанову. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії - задовольнити. Визнати протиправними дії Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо нарахування пені у сумі 1 659 999,23 грн. в картці особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» по податку на додану вартість. Зобов'язати Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників зняти з нарахування у картці особового рахунку по податку на додану вартість Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» пеню у розмірі 1 659 999,23 грн. Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3032 (три тисячі тридцять дві) гривні 82 копійки. Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 26 червня 2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.