Справа № 809/1794/13-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 876/13646/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконними дій відповідача при розгляді його заяви від 28.07.2006р. та зобов'язання розглянути дану заяву відповідно до вимог законодавства України за участю заявника; визнання такою, що не відповідає дійсності інформації, яка міститься в повідомленнях відповідача від 07.09.2006р. та 08.09.2006р.; визнання незаконним з'ясування відповідачем обставин, що не мають відношення до звернення від 28.07.2006р.

Посилався на те, що відповідачем порушено вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» та ст.ст. 32, 40 Конституції України.

З врахуванням змін до позовних вимог, позивач просив:

визнати незаконною бездіяльність відповідача при розгляді заяви до Прем'єр-міністра України від 28 липня 2006 року;

визнати незаконними дії відповідача, пов'язані з наданням недостовірної інформації та ненаданням повної і точної інформації;

визнати незаконними дії відповідача, пов'язанні із з'ясуванням обставин, що не мають відношення до звернення;

визнати повідомлення відповідача від 07 та 08 вересня 2006 року такими, що містять недостовірну інформацію;

зобов'язати відповідача провести перевірку заяви від 28 липня 2006 року у відповідності до вимог законодавства України за участю позивача;

стягнути з відповідача 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Суди справу розглядали неодноразово.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обємі заявлених вимог.

Посилається на те, що судом першої інстанції не застосовано положення ч.2 ст. 71 КАС України та не взято до уваги, що обовязок доказування в справі лежить на відповідачу як субєкту владних повноважень, який доказів на спростування доводів позивача суду не подав. Суд не врахував, що відповідач при розгляді його звернення порушив вимоги ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», не перевірив викладені в заяві факти, в звязку з чим дав йому, апелянту, неналежну відповідь.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок звернення громадян передбачений ст.5 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96 (далі - Закон), відповідно до якої звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноваження яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Приписами ст.7 Закону передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч.1 ст.16 Закону).

Відповідно до ст.20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

В справі встановлено, що 28.07.2006р. ОСОБА_1 звернувся до Прем'єр-міністра України з заявою, в якій скаржився на бездіяльність працівників Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області та УМВС України в Івано-Франківській області. Позивач оскаржував бездіяльність працівників Косівського РВ УМВС при розгляді його звернень, починаючи з 2002р., оскільки рішеннями суду від 17.06.2004р., 04.03.2005р., 09.06.2006р., 13.07.2006р. його скарги про визнання незаконними дій Косівського РВ УМВС та начальника РВ УМВС було задоволено, проте на час звернення жодне рішення суду не виконано. Також зазначав, що УМВС України в Івано-Франківській області не виконує рішення суду від 12.01.2004р. та 27.01.2006р. Крім того, вказував на те, що УМВС в області та МВС України не реагує належним чином на факти беззаконня з боку працівників Косівського РВ УМВС.

На вказане звернення за дорученням Премєр-Міністра України Департамент внутрішньої безпеки МВС України дав позивачу відповідь від 7.09.2006 року № 18/6-К-4590, в якій зазначив, що звернення від 28.07.2006 року до Премєр-Міністра України щодо неправомірних дій працівників УМВСУ в Івано-Франківській області, неналежного розгляду звернень Косівським РВ УМВСУ в Івано-Франківській області в межах компетенції розглянуто. За результатами перевірок звернень позивача, які мали місце протягом 2002-2005 років Косівським РВ УМВСУ в Івано-Франківській області прийняті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи з підстав ст. 6 п.2 КПК України, які перевірені органами прокуратури та залишені без змін. За допущені порушення при розгляді звернень ОСОБА_1 за вказаний період чотирьох працівників Косівського РВ УМВСУ в Івано-Франківській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Рішенням Івано-Франківського місцевого суду від 22.06.2006 року автору звернення було відмовлено в позові про визнання неправомірними дій працівників УМВСУ в Івано-Франківській області щодо визнання неправомірним висновку службового розслідування від 17.07.2005 року.

8.09.2006 року цим же Департаментом на це ж звернення надано ОСОБА_1 детальну відповідь № 18/6/ К-4206 з посиланням на дату звернень, дату прийняття рішень та відповідь на них.

Отже, дане звернення позивача від 28.07.2006р. за дорученням Премєр -Міністра України розглянуто Департаментом внутрішньої безпеки МВС України як його структурним підрозділом в порядку та у межах компетенції, визначених Законом України «Про звернення громадян». Доводи позивача щодо неналежного розгляду даної заяви ДВБ МВС України свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

В ході судового розгляду справи, судом не встановлено, а позивачем не доведено факту порушення відповідачем чинного законодавства чи допущення ним бездіяльності при розгляді звернень позивача.

За таких обставин суд першої інстанції у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності відповідача при розгляді заяви до Прем'єр-міністра України від 28.07. 2006р. та визнання незаконними дій відповідача, які пов'язанні із з'ясуванням обставин, що не мають відношення до звернення, обґрунтовано відмовив.

Одночасно суд прийшов до правильного висновку про необгрунтованість вимог позивача про визнання незаконними дій відповідача, пов'язаних з наданням недостовірної інформації та ненаданням повної і точної інформації, визнання повідомлення відповідача від 07 вересня 2006 року та від 08 вересня 2006 року такими, що містять недостовірну інформацію та стягнення відшкодування за моральну шкоду.

При цьому послався на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2009 року, якою відмовлено позивачу в задоволенні позову до МВС України про визнання дій незаконними в частині розгляду та дачі відповідей на звернення позивача до МВС України та Прем'єр-Міністра України відповідно від 24.07.2006 року та 28.07.2006 року .

В силу ч.1 ст.72 КАС України обставина належного розгляду, повної та своєчасної відповіді на звернення позивача до Прем'єр-Міністра України, встановлена зазначеним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2009 року, доказування в даній справі не потребує.

Не підлягає до задоволення і позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача провести перевірку заяви від 28.07.2006р. у відповідності до вимог законодавства України за його участю.

Судом встановлено, що 18.08.2006р. за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 в т. ч. і до Прем'єр-Міністра України, яка надійшла на розгляд ОВС УВБ Івано-Франківської області 15.08.2006 року, складено висновок службової перевірки, який затверджений заступником начальника УВБ в Івано-Франківській області.

В ході зазначеної перевірки встановлено, що вимоги позивача, викладені в його зверненнях є необґрунтованими, оскільки всі звернення, надіслані ОСОБА_1 в Косівський РВ УМВС та Управління УМВС України в Івано-Франківській області за період 2002-2005р.р., належним чином зареєстровані та розглянуті; виявлені органами прокуратури та суду Івано-Франківської області недоліки в процесі розгляду працівниками міліції усунуті; за недобросовісне виконання службових обов'язків при розгляді звернень винні працівники Косівського РВ УМВС наказом УМВС в області за №263 від 05.05.2004р. притягнуті до дисциплінарної відповідальності; за результатами перевірок прийнято законні рішення та надано обґрунтовані відповіді заявнику.

Крім того, рішеннями Косівського районного суду від 14.06.2005р., Івано-Франківського міського суду від 22.06.2006р., Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2006р. та 21.06.2006р. ОСОБА_1 в позові про стягнення відшкодування моральної та матеріальної шкоди з УМВС в області відмовлено.

За таких обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції прийшла до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача до Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконними дій та зобов'язання до вчинення дій суд першої інстанції відмовив на законних підставах, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року в справі №809/1794/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

ОСОБА_2