Справа № 2-а-3890/11
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
Справа № 2-а-3890/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

м. Ковель 16 травня 2011 року

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого-судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі Волинської області, управління Пенсійного фонду України у Ковельському р - ні Волинської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов»язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, 1942 р. н., 29.03.11 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України у м. Ковелі (далі відповідач, управління ПФ України у м. Ковелі) про визнання дій протиправними, зобов»язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, мотивуючи тим, що він має статус дитини війни та має право на отримання державних соціальних гарантій дітям війни, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Цим Законом передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, що відповідно до вимог закону має проводитись відповідачем. Вважає нарахування та виплату такої надбавки до пенсії не у повному обсязі незаконною та такою, що порушує його право, гарантоване законодавчо. Зазначає, що державні соціальні гарантії, встановлені законом, не можуть бути обмежені або скасовані, що гарантовано Конституцією України. Зазначає, що така надбавка повинна бути виплачена без обмеження строком відповідно до законодавства. Просить позов задовольнити за період з 25.09.10 р. по 25.03.11 р. включно.

Ухвалою суду від 01.04.11 р. позовні вимоги позивача за 25.09.10 р. залишено без розгляду та залучено до участі у справі в якості другого відповідача управління Пенсійного Фонду України у Ковельському р - ні (далі відповідач, управління ПФ України у Ковельському р - ні).

Ухвалою від 18.04.11 р. до участі у справі в якості другого відповідача залучено також Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській обл. (далі відповідач, ГУ ПФ України у Волинській обл.).

Позивач в судове засідання не з»явився. Належно оповіщений. Причини неявки суду не повідомив, попередньо подав суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності.

Представники відповідачів - управління ПФ України у Ковельському р ні та ГУ ПФ України у Волинській обл. в судове засідання не з»явились, хоча вказані відповідачі належно оповіщені. Причини неявки своїх представників суду не повідомили.

Відповідач управління ПФ України у м. Ковелі попередньо подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності його представника.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності позивача, представників відповідачів.

Щодо решти позовних вимог, обґрунтування яких наведено вище, відповідач - управління ПФ України у м. Ковелі подав письмове заперечення проти позову мотивоване тим, що позивач не є отримувачем пенсії по віку у даному управлінні, а тому будь - яких обов»язків по нарахуванню та виплаті позивачеві суми підвищення до пенсії як дитині війни даний відповідач не має. Просить у позові відмовити.

Відповідач - управління ПФ України у Ковельському р - ні у строк, визначений п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, не подав суду письмового заперечення проти позову. Однак, надав суду довідку про те, що позивач не є отримувачем пенсії по віку і у даному управлінні.

Представником відповідача - ГУ ПФ України у Волинській обл. 16.05.11 р. подано до суду письмове заперечення проти позову, мотивоване тим, що хоча позивач дійсно є отримувачем пенсії по віку в ГУ ПФ України у Волинській обл. та, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має статус дитини війни і ст. 6 цього Закону було передбачено, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, однак, мінімальний розмір пенсії за віком, відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Крім того, ухвалою Конституційного Суду України від 19.05.09 р. № 27-у/2009 підтверджено, що у ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком (встановленого абз.1 ч.1 цієї статті) виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом та не поширення вказаного мінімального розміру пенсії за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших Законів. Зазначає, що відповідач не є розпорядником бюджетних коштів та кошти для проведення виплат, пов»язаних з гарантіями, зазначеними у Законі України «Про соціальний за хист дітей війни», отримує з Державного бюджету України. Просить у позові відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з копії посвідчення серії Р № 250856, виданого на імя позивача, що дійсно, йому призначена пенсія за віком довічно та він має статус дитини війни, що відповідачем - ГУ ПФ України у Волинській обл. - не оспорюється.

Як слідує з довідки № 1241 від 28.03.11 р., виданої відповідачем - ГУ ПФ України у Волинській обл., - позивачеві як дитині війни, відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період з вересня 2010 р. по березень 2011 р. включно нараховано та виплачено надбавку до пенсії в сумі, що не відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що є неналежним.

Ненарахування та невиплату відповідачем - ГУ ПФ України у Волинській обл. - позивачеві як дитині війни надбавки до пенсії за період з 26.09.10 р. по 25.03.11 р. включно у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, суд вважає протиправним з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.04 р., дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Державна соціальна гарантія це встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільг з метою надання соціальної підтримки дітям війни.

Як зазначено у ст. 3 даного Закону, державні соціальні гарантії дітям війни встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

Ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.00 р. передбачено, що основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються, зокрема, розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і

не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Ст. 3 Конституції України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є

людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком, що є державною соціальною підтримкою дітей війни.

Визначення розміру підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відповідно до порядку, визначеному підзаконним актом - постановою КМ України від 28.05.08 р. № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, не відповідає вимогам ст. 8 Конституції України. За змістом даної конституційної норми, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Отже, нарахування підвищення до пенсії позивачу за вказаний період мало проводитись та визначатись відповідачем - ГУ ПФ України у Волинській обл. - у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.04 р. № 2196-1У.

Мінімальний розмір пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України Про

пенсійне забезпечення від 05.11.91 р. та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03 р. № 2017-111 встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розмір мінімальної пенсії за віком (виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які

втратили працездатність, встановлювався Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік, Законом України Про державний бюджет України на 2011 рік, а тому відповідач - ГУ ПФ України у Волинській обл. - мав можливість провести відповідне нарахування допомоги та визначити її розмір.

Відповідно до п. п. 6 п. 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.02 р. № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.08 р. №5-5 (зареєстрованої в МЮ України 13.03.08 р.) управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

На даний час відповідачем - ГУ ПФ України у Волинській обл. нарахування

підвищення до пенсії позивачу за вказаний період не проведено, а тому суд вважає, що позивач має право вимагати нарахування такого підвищення до пенсії відповідно до даної норми Закону.

За змістом ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо виплати щорічної грошової допомоги в іншому розмірі, ніж встановлено законом.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно, позивач не перебуває на обліку ні в управлінні ПФ України у м. Ковелі, ні в управлінні ПФ України у Ковельському р - ні, а тому дані відповідачі не мають обов»язку проводити йому нарахування та виплату пенсії та нарахування і виплату підвищення до пенсії як дитині війни та будь - яких протиправних дій чи бездіяльності щодо позивача з цього приводу не допустили.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачеві відповідачем - ГУ ПФ України у Волинській обл. - протиправно не у повному розмірі нараховувалося підвищення до пенсії як дитині війни за вказаний період, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідно і достатньо за період з 26.09.10 р. по 25.03.11 р. включно визнати дії відповідача ГУ ПФ України у Волинській обл., що полягають у ненарахуванні та невиплаті йому підвищення до пенсії як дитині війни у повному обсязі протиправними, зобов'язати нарахувати та виплатити позивачу щомісячне підвищення до пенсії в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що обчислюється відповідно до абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з врахуванням попередньо виплачених сум.

В позові до інших відповідачів слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 21, 22, 64, ч.2 ст.19, ст. 92 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 10, 11, 99, 100, 159 - 163, 167, 183-2 КАС України, ст. ст. 1, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.04 р., Законом України Про державний бюджет України на 2010 р., Законом України Про державний бюджет України на 2011 р., Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним ненарахування та невиплату Головним управлінням Пенсійного

Фонду України у Волинській обл. ОСОБА_1 як дитині війни підвищення до пенсії у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 26.09.10 р. по 25.03.11 р. включно.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській обл.

провести нарахування та виплату ОСОБА_1 як дитині війни за період з 26 вересня 2010 р. по 25 березня 2011 р. включно підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та його виплату за вирахуванням фактично виплаченої суми такого підвищення до пенсії, виходячи з розрахунку, що розмір мінімальної пенсії за віком обчислювати в залежності від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 2010 рік, 2011 рік.

В позові до управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі Волинської області, управління Пенсійного фонду України у Ковельському р - ні Волинської області відмовити.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду. Особи, які брали участь у справі можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_2
судді