Справа № 804/6844/15
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 р. Справа № 804/6844/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя - Віхрова В.С.,

при секретарі судового засідання Драгота С.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача-2 та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2015 р. ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі відповідач-1) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4 (надалі відповідач-2), третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» (надалі третя особа), в якому просить:

- визнати незаконними та протиправними дії відповідачів щодо включення грошових вимог позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати до сьомої черги погашення та відмову відповідачів в поновленні позивача у займаній посаді;

- зобовязати відповідачів включити грошові вимоги позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати на суму в розмірі 114637,80 грн. до другої черги погашення;

- зобовязати відповідачів здійснити негайне виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. по справі № 200/11987/13 провадження 22-ц/774/3 806/1, поновити позивача ОСОБА_3 у займаній посаді та виплатити позивачу стягнуту судом суму заробітної плати в розмірі 114637,80 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 р. (повний текст 26.06.2015 р.) відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду.

Позовні вимоги позивач обґрунтував незаконними діями відповідачів, які перешкоджають виконанню рішення суду, що порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач-1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову до суду не надав.

Представник відповідача-2 та третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи положення ст. 128 Кодексу адміністративного судочиснтва України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідача-1.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. по справі 200/11987/13-ц визнано незаконним наказ № 1021к від 09.08.2013 р. про звільнення ОСОБА_3 з посади керуючого відділення №1400 «Дніпропетровської дирекції ПАТ «Банк Форум» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, поновлено ОСОБА_3 на посаді керуючого відділенням №1400 «Дніпропетровської дирекції ПАТ «Банк Форум», стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 112637,80 грн., а також моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

12.06.2014 р. постановою державного виконавця ДВС Дніпровського РУЮ м.Києва ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження ВП№43665882 з виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. про поновлення позивача на посаді.

12.062014 р. постановою державного виконавця ДВС Дніпровського РУЮ м.Києва ОСОБА_6 було відкрите виконавче провадження ВП № 43671508 з виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. про стягнення на користь позивача заробітної плати та моральної шкоди у сумі 114637,80 грн.

Постановою державного виконавця ВП № 43665882 від 01.07.2014 р. 2014 р. з примусового виконання виконавчого листа № 200/11987/13-ц, виданого 06.06.2014 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про поновлення Позивача на посаді керуючого відділенням № 1400 Дніпропетровської дирекції ПАТ «Банк Форум» виконавче провадження було зупинене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Форум».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2014 р. по справі № 200/16634/14-ц провадження № 4с/200/50/14, залишеною без змін Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 р. по справі № 200/16634/14-ц провадження № 22-ц/774/732/15 постанова державного виконавця ВП № 43665882 від 01.07.2014 р. була скасована, державного виконавця було зобовязано вжити заходів з негайного виконання рішення суду про поновлення позивача на займаній посаді.

Постановою державного виконавця ВП № 43665882 від 25.03.2015 р. виконавче

провадження з примусового виконання виконавчого листа № 200/11987/13-ц, виданого 06.06.2014 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про поновлення позивача на посаді керуючого відділенням № 1400 Дніпропетровської дирекції ПАТ «Банк Форум» виконавче провадження було закінчене на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до Постанови № 355 від 13.06.2014 р. Правління НБУ України, якою постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Форум» з 13.06.2014 р.

3 тих же самих підстав постановою державного виконавця ВП № 43671508 від 09.04.2015 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/11987/13-ц, виданого 06.06.2014 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення на користь позивача заробітної плати також було закінчене.

Постановою НБУ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» за №355 від 13.06.2014 р. банківська ліцензія відкликана з вказаної дати.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію» №49 від 16.06.2014 р., розпочата процедура ліквідації Відповідача з 16.06.2014 р. і призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з п.4 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року за № 4452-VI (надалі Закон України № 4452-VI) уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження - складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

За змістом Закон України № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи, зокрема, відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 Закону України № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи - визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення.

Листом від 07.05.2015 р. за № 6513/1.2 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4 повідомила позивача про те, що на підставі п.1 ч.2 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заявлена ОСОБА_3 вимога щодо компенсації у розмірі 114637,80 грн. відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. по справі 200/11987/13-ц включена до реєстру кредиторів та віднесена до сьомої черги погашення.

Положеннями ст. 52 Закону України № 4452-VI визначена черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів

Зокрема, ч.1 вищезазначеної статті встановлено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості, зокрема:

- у другу чергу погашаються грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- у сьому чергу погашаються інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем заявлено кредиторські вимоги щодо стягнення заробітної плати, суд прийшов до висновку про протиправність віднесення таких вимог до сьомої черги задоволення вимог кредиторів, адже зазначені вимоги належать до погашення у другу чергу.

Твердження відповідача-2 щодо того, що оплата за час вимушеного прогулу згідно з рішенням суду щодо незаконного звільнення та компенсація моральної шкоди не входять в структуру заробітної плати, що визначена діючим законодавством, та по своїй суті носить характер майнової відповідальності роботодавця перед працівником за незаконне звільнення, то відсутні підстави для застосування п.2 ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів» та визнання протиправними дій уповноваженої особи з включення вимог позивача до сьомої черги погашення суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Структуру заробітної плати визначає Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» та розроблена відповідно до нього Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. за №5.

Згідно з нормами вказаного закону та Інструкції заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Перелік інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, наведено у пункті 3 Інструкції. Слід зауважити, що середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не відноситься до виключень, які зазначені у п. 3 Інструкції.

Під час ухвалення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно ухвалює рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше як один рік не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середня заробітна плата в такому випадку обчислюється з урахуванням норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_7 України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_7 України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, фактично кошти за вимушений прогул розраховуються на базі належної до виплати середньої заробітної плати і тому обґрунтованим є віднесення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 112637,80 грн. саме до категорії заробітної плати, кредиторські вимоги на погашення якої здійснюються відповідно до положень ч.1 ст. 52 Закону України № 4452-VI у другу чергу погашення вимог кредиторів, тому позовні вимогу у частині визнання незаконними та протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4 щодо включення грошових вимог позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати до сьомої черги погашення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідачів включити грошові вимоги позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати на суму в розмірі 114637,80 грн. до другої черги погашення, суд зазначає про їх необґрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України № 4452-VI уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у визначеній черговості.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_7 Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_7 11.03.1980 р. під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на викладене, функції, покладені на уповноважену особу Фонду, в тому числі щодо внесення змін до акцептованого реєстру вимог кредиторів, за своєю правовою природою, є її виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), а втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача-2 та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Позовна вимога про зобовязання відповідачів здійснити негайне виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. по справі № 200/11987/13 провадження 22-ц/774/3806/1, поновити позивача ОСОБА_3 у займаній посаді та виплатити позивачу стягнуту судом суму заробітної плати в розмірі 114637,80 грн. є такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, тобто з моменту набрання законної сили рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. по справі № 200/11987/13 є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів у разі відмови від добровільного виконання його боржником передбачено положеннями Закону України «При виконавче провадження».

Крім того, враховуючи те, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. по справі № 200/11987/13 прийнято у порядку цивільного судочинства, згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на те, що обовязковість судових рішень є принципом будь - якого судочинства, у тому числі і цивільного, що закріплено на у ст. 124 Конституції України і не потребує додаткових гарантій, позовна вимога щодо зобовязання відповідачів здійснити негайне виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року у справі № 200/11987/13 не відповідає належному способу судового захисту прав позивача.

Позовна вимога щодо визнання незаконними та протиправними дії відповідачів щодо відмови в поновленні позивача у займаній посаді також не підлягає задоволенню, оскільки, такі вимоги опосередковано були предметом розгляду у справі №200/11987/13, і як було зазначено раніше, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 р. позивача на посаді поновлено, про що вчинялися відповідні виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглядаючи спір по суті, суд дійшов висновку, що дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4 щодо включення грошових вимог позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати до сьомої черги погашення є необґрунтованими, такими, що вчинені не пропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За наведених обставин у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у частині позовних вимог про визнання незаконними та протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4 щодо включення грошових вимог позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати до сьомої черги погашення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати незаконними та протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» ОСОБА_4 щодо включення грошових вимог позивача ОСОБА_3 із стягнення заробітної плати до сьомої черги погашення.

В решті позовних вимог відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 34,08 грн. (тридцять чотири грн. 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 26 червня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 26.06.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_8 ОСОБА_8 ОСОБА_9