Справа № 813/5725/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 876/10819/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року по справі № 813/5725/14 за позовом ТзДВ Червоноградський завод металоконструкцій до державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з додатковою відповідальністю Червоноградський завод металоконструкцій звернулося до суду з позовом до державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області в якому просить скасувати податкові повідомлення рішення відповідача від 04 червня 2014 року № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем 28147,55 грн. та штрафних санкцій у розмірі 14073,44 грн.; від № НОМЕР_2 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем 195958,75 грн. та штрафних санкцій у розмірі 97979,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на безпідставність висновків податкового органу, що викладені в акті перевірки від 21 травня 2014 року № 462/2200/01267395 щодо відсутності реального характеру господарських операцій підприємства з ТзОВ НВКФ Вест Пром, нікчемності правочинів та безтоварності операцій з ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл, що, на думку відповідача, свідчить про порушення ТзДВ ЧЗМК податкового законодавства. Зазначає, що товариство правомірно віднесло до витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування кошти, сплачені за придбання товарно матеріальних цінностей у ТзОВ НВКФ Вест Пром, ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл, а також правомірно віднесло до складу податкового кредиту суми ПДВ за операціями з ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл.

Позивач вважає, що не порушував вимог Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення рішення від 04 червня 2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № 001332200 в частині оскарження підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області від 04 червня 2014 року № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем 28 147,55 грн. та штрафних санкцій у розмірі 14 073,44 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області від 04 червня 2014 року № НОМЕР_2 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем 195 958,75 грн. та штрафних санкцій у розмірі 97 979,37 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області від 04 червня 2014 року № НОМЕР_3 в частині зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість 17 171,60 грн.

Не погодившись із даною постанову суду першої інстанції, її оскаржила ДПІ у м. Червонограді, яка, покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що за результатами перевірки відповідачем встановлено, що контрагентами позивача не підтверджено реальність часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявність трудових ресурсів, виробничо складських приміщень та іншого майна (технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, транспортних засобів), які економічно необхідні для постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської та економічної діяльності. Відповідно, перевіркою встановлено, що господарські операції ТзДВ ЧЗМК із контрагентами ТзОВ НВКФ Вест Пром, ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл, є безтоварними та такими, що не давали підприємству права формувати податковий кредит та відносити до витрат кошти за взаєморозрахунками з цими контрагентами. За безтоварними операціями не відбувалося жодних поставок, тому сумарні залишки ТМЦ на складі ТзДВ ЧЗМК станом на 31 грудня 2013 року слід вважати доходом з інших джерел. З огляду на вказане, відповідача вважає податкові повідомлення рішення від 04 червня 2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 правомірними.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяв про закриття провадження у справі у звязку з примиренням сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ДПІ у м. Червонограді проведено позапланову виїзну перевірку ТзДВ ЧЗМК з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

Результати перевірки оформлено актом від 21 травня 2014 року № 462/2200/01267395, яким, зокрема, встановлено порушення, які стали підставою прийняття оскаржених податкових повідомлень рішень за взаємовідносинами ТзДВ ЧЗМК з ТзОВ НВКФ Вест Пром, ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл:

- підпункту 192.1.1, пункту 192.1 статті 192, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за операціями із ТзОВ Соломія Текс в сумі 8655,83 грн, та із ТзОВ Магмастіл в сумі 36663,80 грн та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 28147,55 грн.;

- завищено залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2013 року на суму 17171,60 грн. за взаємовідносинами з ТзОВ Магмастіл;

- пункту 44.3 статті 44, пункту 138.2 статті 138, пункту 149.1 статті 149 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 195 958,75 грн. у звязку із зайвим віднесенням до складу витрат, що враховуються при визначені бази оподаткування суми 660895,57 грн. за взаємовідносинами з ТзОВ Соломія Текс, ТзОВ Магмастіл та ТзОВ НВКФ Вест Пром.

На підставі вказаного акту перевірки, 04 червня 2014 року ДПІ у м. Червонограді прийнято податкові повідомлення рішення:

- № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 56 593,50 грн., в тому числі 37729 грн за основним платежем, 18864,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на суму 294664,50 грн., в тому числі 196443 грн. за основним платежем, 98 221,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № НОМЕР_3, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 17 570 грн.

Позивач припинив процедуру адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень рішень, відкликавши подану ним скаргу № 211 від 13 червня 2014 року, оскарживши в судовому порядку наступні податкові повідомлення рішення:

- № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем 28 147,55 грн. та штрафних санкцій у розмірі 14073,44 грн.;

- № НОМЕР_2 в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем 195 958,75 грн. та штрафних санкцій у розмірі 97 979,37 грн.;

- № НОМЕР_3 в частині зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість 17 171,60 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані податкові повідомлення рішення прийняті відповідачем з порушенням вимог Податкового кодексу України, тому їх слід визнати протиправними і скасувати.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту визначені статтею 198 Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2. цієї статті вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу встановлено заборону віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну з зазначеними в ній обовязковими реквізитами згідно переліку, визначеного цим же підпунктом.

Згідно з підпунктом 201.10. статті 201 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання бюджетного відшкодування є підставою для його одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом.

Колегією суддів встановлено, що усі господарські операції ТзДВ ЧЗМК з ТзОВ НВКФ Вест Пром, ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку.

Позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту було надано угоди, податкові накладні, платіжні доручення, довідки про вартість виконаних робіт тощо, які свідчать про підставність виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТзОВ НВКФ Вест Пром, ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх. Вищевказані первинні документи оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідачем, належними та допустимими доказами не спростовано мету та реальність здійснення господарських операцій.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити те, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно з ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім того, згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства вбачається, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та в повній мірі із посиланням на первинні та інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. Оскаржувані податкові повідомлення - рішення, складені з покликанням на акти перевірок фінансово - господарської діяльності субєктів господарювання ТзОВ НВКФ Вест Пром, ТзОВ Соломія Текс та ТзОВ Магмастіл, які не можуть бути визнані допустимим доказом по справі та зумовлюють безпідставність складення зазначених податкових повідомлень рішеннь.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем зроблено не було.

Таким чином, відповідачем не наведено достатньо переконливих доводів про наявність обставин, які б свідчили про недобросовісність позивача як платника податків.

З урахуванням наведеного, на думку апеляційного суду, оскаржувані податкові повідомлення - рішення не ґрунтуються на нормах права, внаслідок чого їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитись від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 113 КАС України передбачено, що сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватись лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Згідно з частиною 3 статті 113 КАС України у разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

Частиною 2 статті 203 КАС України визначено, що у разі, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Як видно із заяв ТзДВ Червоноградський завод металоконструкцій та державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про закриття провадження у справі, спір між сторонами врегульований шляхом досягнення податкового компромісу відповідно до рішення про погодження застосування податкового компромісу від 30 березня 2015 року № 2188/10/13-13-22-2017.

Згідно з пунктом 11-2 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення КАС України підставою для примирення сторін на будь якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.

Підрозділом 9-2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що податковий компроміс це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобовязань згідно із цим підрозділом.

Так, згідно з рішенням відповідача від 30 березня 2015 року № 2188/10/13-13-22-2017 позивачем сплачено ПДВ, відповідно до платіжного доручення від 27 березня 2015 року № 620 в сумі 1407,38 грн., та податок на прибуток, відповідно до платіжного доручення від 26 березня 2015 року № 616 в сумі 9463,06 грн. для досягнення податкового компромісу зі сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, що визначені оскаржуваними в даній справі податковими повідомленнями рішеннями, у зв'язку з чим позивачу було погоджено застосування процедури податкового компромісу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що примирення сторін як обставина, яка є підставою для закриття провадження у справі, виникла після ухвалення рішення, таке примирення не суперечить закону та не порушує чиї небудь права, свободи або інтереси, а тому оскаржувану постанову суду слід визнати нечинною, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ТзДВ Червоноградський завод металоконструкцій та державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання постанови нечинною і закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року по справі № 813/5725/14 визнати нечинною та закрити провадження у справі за позовом ТзДВ Червоноградський завод металоконструкцій до державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень рішень.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_1