Справа № 826/3782/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року 826/3782/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області
провизнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 29.12.2014 №295, від 18.02.2015 №67 та від 20.02.2015 №68.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2015 здійснено заміну відповідача на Фастівський міський відділ (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області, у звязку з чим ухвалою вказаного суду від 21.04.2015 адміністративну справу №826/3782/15 передано на розгляд за територіальною підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувані накази неправомірними та прийнятими з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, у зв'язку з неналежним проведенням службових розслідувань, порушенням процедури проведення такого розслідування та накладення дисциплінарних стягнень, недоведеності його провини, через що накази підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачем були допущенні дисциплінарні проступки, а отже застосування до позивача дисциплінарних стягнень здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.

До початку розгляду справи по суті позивач та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши в ході підготовчого провадження пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач, ОСОБА_1, проходить службу на посаді старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області майора міліції.

Відповідно до наказу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області від 29.12.2014 №295 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Фастівського МВ" за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання внутрішнього розпорядку, а саме: відсутності на службі без поважних причин 18 листопада 2014 року, старшому інспектору штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майору міліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Із вказаним наказом позивача було ознайомлено 11.02.2015, що підтверджується підписом останнього на даному наказі.

Підставою для оголошення позивачу догани стали матеріали службового розслідування за фактом невиходу на службу старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майора міліції ОСОБА_1

Службовим розслідуванням було встановлено, що 19.11.2014 до сектора кадрового забезпечення Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) надійшов рапорт начальника штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) капітана міліції ОСОБА_2, з якого стало відомо, що 18.11.2014 старший інспектор штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майор міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в органах внутрішніх справ з травня 1996 року, на займаній посаді з жовтня 2013 року, був відсутній на робочому місці 18.11.2014.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 18.11.2014 близько 08:35 він зателефонував начальнику штабу Фастівського МВ капітану міліції ОСОБА_2 і повідомив, що рухаючись на власному автомобілі з м. Біла Церква до м. Фастова в трьох кілометрах за с. Паляниченці Фастівського району, в нього зламався автомобіль. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2, що залишити автомобіль він не може, а у найкоротший термі часу відбуксує автомобіль до м. Біла Церква на СТО і приїде на роботу в м. Фастів, на що ОСОБА_2 погодився і нагадав видзвонитись йому.

Враховуючи те, що доставлявся автомобіль ОСОБА_1 до СТО м. Біла Церква евакуатором і це зайняло тривалий проміжок часу, він близько 16:00 зателефонував ОСОБА_2 і запитав як йому діяти далі. ОСОБА_2, зі злів ОСОБА_1, сказав, що поки доїде до роботи, робочий день вже закінчиться і погодився з тим, щоб ОСОБА_1 18.11.2014 вже не їхав на роботу.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_2 пояснив, що 18.11.2014 близько 09:00 йому дійсно зателефонував ОСОБА_1 і повідомив про проблему автомобіля та попросив дозволу доставити зламаний автомобіль до СТО м. Біла Церква. Такий дозвіл ОСОБА_2 надав. Але цього ж дня, близько 16:10, ОСОБА_1 знову зателефонував ОСОБА_2, повідомив, що проблему з автомобілем вирішив і поставив його до відома, що на роботу він цього дня вже не приїде.

ОСОБА_2 вважає, що доставити автомобіль з Фастівського району до м. Біла Церква не потребує витрачання 7 годин часу. Ремонт власного автомобіля не дає підстав для відсутності на робочому місці. Тому за вказаним фактом відсутності на робочому місці ОСОБА_1 був складений ОСОБА_2.

З вищенаведеними обставинами Фастівський міський відділ дійшов висновку, що такий факт став можливим у результаті особистої недисциплінованості та безвідповідального ставлення до виконання функціональних обовязків старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майора міліції ОСОБА_1, у звязку з чим відповідач день відсутності на службі штабу Фастівського МВ майора міліції ОСОБА_1 18 листопада 2014 року визнав прогулом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області від 18.02.2015 №67 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Фастівського МВ" за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства та статутів і наказів начальників, а саме: невиконання вимог п. 1.2 розділу ІV, п. 1.4 розділу V Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 №155, що призвело до конфлікту та породило скаргу, старшому інспектору штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майору міліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Підставою для оголошення позивачу суворої догани стали матеріали службового розслідування за зверненням ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівника Фастівського міського відділу, старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу майора міліції ОСОБА_1

Службовим розслідуванням було встановлено, що 09.02.2015 до Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) надійшло звернення від ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про неправомірні, на його думку, дії відносно нього старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу майора міліції ОСОБА_1 09 лютого 2015 року.

Вказане звернення було зареєстроване в канцелярії Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області 09.02.2015 за вх. №Я-88.

Із звернення і пояснення ОСОБА_3 стало відомо, що 09.02.2015 близько 09:30 він зайшов у приміщення Фастівського МВ із письмовою заявою на імя першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділення Фастівського МВ капітана міліції ОСОБА_4 про надання йому дозволу на ознайомлення із кримінальним провадженням 2010 року, яке вів на той час ОСОБА_1

Підійшовши до поста №1, ОСОБА_3 ні в будці ні біля будки постового не побачив, залізна решітка була відчинена і він безперешкодно пройшов через пост у напрямку чергової частини. Біля чергової частини ОСОБА_3 помітив працівника у форменому одязі працівника міліції, який розмовляв по телефону.

Підійшовши ближче ОСОБА_3 впізнав працівника міліції, яким виявився старший інспектор штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майор міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в органах внутрішніх справ з травня 1996 року, на займаній посаді з жовтня 2013 року. Побачивши заявника, ОСОБА_1 підійшов до нього і запитав про мету відвідування міськвідділу, на що ОСОБА_3 йому повідомив, що йде на прийом до ОСОБА_4

ОСОБА_1 запитав заявника чи викликали його на прийом, на що ОСОБА_3 відповів, що не викликав, а він прийшов за власною ініціативою. Після цього ОСОБА_1 заблокував заявнику прохід до основного приміщення міськвідділу. ОСОБА_3 намагався обійти ОСОБА_1, але той почав хапати ОСОБА_3 за грудки та виштовхувати його з коридору за межі залізної решітки біля будки посту №1, при цьому нетактовно, нахабно, зверхньо і зухвало ображаючи та погрожуючи заявникові, що закриє його до вязниці.

В спілкуванні із заявником ОСОБА_1 не представився, чому він перебував в той час в коридорі біля чергової частини із табельною вогнепальною зброєю і чому він не пропустив ОСОБА_3 на прийом до ОСОБА_4 заявник не знає.

Свідками виниклого конфлікту стали працівники Фастівського міського відділу: оперуповноважений сектора карного розшуку капітан міліції ОСОБА_5 і діловод канцелярії ОСОБА_6, які у ході проведення службового розслідування, підтвердили, що дійсно чули сварку між ними.

ОСОБА_6 додатково пояснила, що з метою припинення виниклого конфлікту, вона запропонувала заявникові зайти до кабінету канцелярії, який знаходиться біля будки посту №1 та заспокоїтись. На вимогу заявника вона надала йому лист паперу для написання звернення, після чого зареєструвала його у Журналі звернень громадян.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 09.02.2015, під час несення служби по охороні адмінбудинку Фастівського міського відділу на посту №1, близько 10:00 громадянин ОСОБА_3 намагався проникнути до міськвідділу, при цьому безпричинно ображаючи нецензурною лайкою та погрожуючи розправою. ОСОБА_1 намагався попередити ОСОБА_3 про дотримання тактовної поведінки, але це не призвело до завершення виниклого конфлікту.

З вищенаведеними обставинами Фастівський міський відділ дійшов висновку, що такий факт став можливим у результаті невиконання старшим інспектором штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майором міліції ОСОБА_1 вимог п. 1.2 розділу ІV (норми професійної етики вимагають від працівника: поводитись з почуттям гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до ОВС, постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій, виявляти повагу та увагу до старших за віком), п. 1.4 розділу V (у спілкуванні з громадянами з боку працівника неприпустимі: надмірний тон, грубість, погрози, образливі вирази або репліки, суперечки, дискусії та дії, що перешкоджають нормальному спілкуванню або провокують протиправну поведінку) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 №155, що призвело до конфлікту між цивільною особою та породило скаргу.

Враховуючи зазначене, відповідач також дійшов висновку, що відомості, які викладені в зверненні ОСОБА_3, знайшли свого підтвердження.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області від 20.02.2015 №68 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Фастівського МВ" за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства та статутів і наказів начальників, а саме: невиконання доручення в зазначений термін, старшому інспектору штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майору міліції ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну посадову відповідність.

Підставою для оголошення позивачу попередження про неповну посадову відповідність стали матеріали службового розслідування за розглядом доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області від 11.02.2015 №659 вих-15.

Службовим розслідуванням було встановлено, що 11.02.2015 до Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) надійшло доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області від 11.02.2015 №659 вих-15, з якого стало відомо, що 27.01.2015 за вих. №336 Фастівською міжрайонною прокуратурою Київської області до Фастівського міського відділу було направлено лист із вимогою надання інформації про стан протидії злочинності на території обслуговування Фастівського МВ за 2014 рік у порівнянні з 2013 роком. Термін виконання завдання було встановлено 06.02.2015 до 14 год. 00 хв.

Відповідь на вказаний запит надійшла до Фастівської міжрайонної прокуратури із запізненням, а саме: 09.02.2015 о 11 год. 30 хв. та не у повному обсязі (не надано соціально-економічну характеристику території обслуговування, не відображено структуру злочинності, не проаналізовано стан застосування адміністративного законодавства окремо у м. Фастові та Фастівському районі, не відображено рівень злочинності із розрахунку на кількість населення), що призвело до невчасного інформування прокуратури Київської області.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що вищезгадане доручення надійшло до Фастівського міського відділу 28.01.2015 за вх. №403. Виконавцем даного доручення було призначено старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майора міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в органах внутрішніх справ з травня 1996 року, на займаній посаді з жовтня 2013 року, який 28.01.2015 особисто отримав його в канцелярії Фастівського міського відділу та розписався в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області про отримання.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно 28.01.2015 отримав на виконання вищезгадане доручення Фастівської міжрайонної прокуратури з вимогою надати інформації про стан злочинності у м. Фастові та Фастівському районі за 2014 рік у порівнянні з 2013 роком.

В ній, окрім загальної інформації, необхідно було обовязково відобразити інформацію про кількість вчинених злочинів (з розбивкою постатейно) у м. Фастові та окремо по мікрорайонам міста та у Фастівському районі (з розбивкою по населеним пунктам), кількість вчинених злочинів у стані алкогольного спяніння, неповнолітніми, відобразити рецидивну злочинність, окремо вказати кількість складених адміністративних протоколів службами Фастівського МВ та за якими статтями КУпАП, вказати у яких мікрорайонах міста та у яких населених пунктах району ситуація погіршилася та за рахунок яких злочинів.

Враховуючи те, що в службовому кабінеті ОСОБА_1 відсутній службовий компютер, він звернувся за допомогою до начальника штабу Фастівського МВ капітана міліції ОСОБА_2 з проханням надати йому зразок такого аналізу. ОСОБА_2 пояснив йому, що сам особисто такий звіт не робив і запропонував йому звернутись до сектору інформаційно-аналітичного забезпечення Фастівського МВ, взяти звіти по злочинності за 2013 рік і 2014 рік та у довільній формі викласти інформацію в електронному вигляді.

06.02.2015 близько 11:00 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 інформацію в електронному вигляді на перевірку. Під час проведення перевірки ОСОБА_1 було вказано на ряд недоліків, усунути які ОСОБА_1 до 14 год. 00 хв. 06.02.2015 не зміг. 09.02.2015 близько 09:00 ОСОБА_1 надав відкоригований аналіз ОСОБА_2 для направлення до Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_2 пояснив, що дійсно до Фастівського МВ надійшло доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області. Виконання даного доручення було покладено на старшого інспектора штабу Фастівського МВ майора міліції ОСОБА_1 з терміном доповіді 05.02.2014, про що свідчить резолюція ОСОБА_2 на вищезгаданому дорученні, однак інформація ОСОБА_1 була надана 06.02.2015 близько 11:00.

Під час проведення перевірки наданого аналізу ОСОБА_1 було вказано на ряд недоліків та попереджено його про термін надання інформації до Фастівської міжрайонної прокуратури до 14:00 цього ж дня, але він надав відкориговану інформацію лише 09.02.2015 вранці.

З вищенаведеними обставинами Фастівський міський відділ дійшов висновку, що такий факт став можливим у результаті невиконання покладеного доручення старшим інспектором штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майором міліції ОСОБА_1 в зазначений термін, що призвело до порушення ним службової дисципліни та неналежного контролю за діяльністю підлеглих з боку керівництва служби.

Однак, не погоджуючись із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та висновками службових розслідувань, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Зазначеним положенням визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 11 Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ приймають Присягу відповідно до законодавства.

Прямі начальники зобов'язані дбати про безпечні умови служби підлеглих, надавати їм реальні можливості для службового, культурного й морального зростання, створювати належні умови для побуту і відпочинку. При цьому має враховуватися думка колективу органу внутрішніх справ, забезпечуватися гласність і соціальна справедливість.

Відповідно до пункту 23 Положення, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту ОВС встановлені права начальників щодо накладання дисциплінарних стягнень.

Так, Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС, відповідно до якої, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Отже, у разі порушення особо рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ наказів, нормативно-правових актів, до них може бути застосоване дисциплінарні стягнення, перелік яких затверджено статтею 12 Дисциплінарного статуту.

При цьому, вид і характер дисциплінарного стягнення визначається за наслідками проведення службового розслідування.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС, порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція №230).

Згідно пункту 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктом 2.2 Інструкції №230 передбачено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Порядок призначення службового розслідування встановлено розділом III Інструкції №230.

Відповідно до пункту 3.1 Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС. Інші начальники мають право призначати службове розслідування відносно осіб РНС, якщо Міністром внутрішніх справ України їм надано повноваження накладати на цих осіб РНС дисциплінарні стягнення.

Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

За зверненнями громадян, представників органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, у яких не міститься відомостей з ознаками кримінального правопорушення, службові розслідування, за наявності повноважень та правових підстав, можуть призначати начальники, яким вони адресовані, або начальники тих органів або підрозділів внутрішніх справ, структурних підрозділів МВС, ГУМВС, УМВС, до секретаріатів (канцелярій) яких вони надійшли.

Згідно пункту 3.2 Інструкція №230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Пункт 3.4 Інструкції №230 встановлює заборону проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи РНС, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Відповідно до пункту 5.1 Інструкції №230, службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

У силу положень пункту 5.4 Інструкції №230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Оцінюючи висновки службового розслідування та прийняті на їх основі накази, якими ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани та попередження про неповну посадову відповідність, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Як було зазначено судом і вбачається з висновків службових розслідувань від 18.12.2014, від 18.02.2015 та від 20.02.2015 за фактами порушення службової дисципліни майором міліції ОСОБА_1, останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани та попередження про неповну посадову відповідність за вчинення проступків, які полягають у відсутності на службі 18.11.2014 без поважних причин, у приведенні до конфлікту між цивільною особою та породження скарги, а також у звязку з невиконанням доручення в зазначений термін.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Щодо наказу відповідача від 29.12.2014 №295, згідно з яким позивачу оголошено догану у звязку з відсутністю на службі 18.11.2014 без поважних причин, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, підставою для оголошення позивачу догани стало те, що позивач був відсутній на робочому місці 18.11.2014 без поважних причин.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 прогулом без поважної причини визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

В ході розгляду справи судом було встановлено, що підставою для відсутності позивача 18.11.2014 на службі стало те, що у цей день у позивача зламався автомобіль.

Позивачем було повідомлено безпосереднього свого начальника ОСОБА_2 про вказану пригоду 18.11.2014 близько 09 години ранку, на що було останнім надано дозвіл доставити зламаний автомобіль до СТО м. Біла Церква, що не заперечувалось відповідачем.

В подальшому, позивач у цей же день близько 16 години знову зателефонував своєму начальнику та повідомив останнього, що проблему з автомобілем було вирішено.

В той же час, позивач у цей же день на роботу не зявився, що не заперечувалось сторонами по справі.

У звязку з зазначеними обставинами, комісією у складі: начальника штабу Фастівського МВ капітана міліції ОСОБА_2, старшого інспектора-чергового чергової частини штабу цього ж відділу майора міліції ОСОБА_7 та старшого інспектора сектора кадрового забезпечення цього ж відділу підполковника міліції ОСОБА_8 складено ОСОБА_2 про невихід працівника на робочому місці від 18.11.2014, яким було встановлено, що старший інспектор штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області майор міліції ОСОБА_1 18.11.2014 був відсутній на робочому місці.

Щодо доводів позивача, що він 18.11.2014 був відсутній на робочому місці з поважних причин, оскільки в нього зламався автомобіль та для цього йому необхідно було близько 7 годин часу для доставки автомобіля на СТО, суд вважає їх безпідставними, з огляду на те, що відстань між м. Біла Церква та м. Фастів не дуже велика та для подолання такої відстані необхідно близько 1-1,5 годин.

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів, що 18.11.2014 у нього зламався автомобіль і що о 16:00 години цього ж дня автомобіль був доставлений на СТО, таких доказів позивачем не було надано і під час проведення службового розслідування.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ремонт власного автомобіля не дає підстав для відсутності позивача на робочому місці, а тому така підстава неприбуття на робоче місце, не може вважатись поважною причиною відсутності позивача на роботі.

Слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили правомірність відсутності позивача протягом цілого робочого дня. Листків непрацездатності суду представлено не було.

А відтак, суд вважає, що позивач був відсутній 18.11.2014 на робочому місці без поважних причин, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що оголошено наказом від 29.12.2014 №295, є правомірним.

Щодо доводів позивача, що відповідачем було порушено місячний строк застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що оголошено наказом від 29.12.2014 №295, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 16 Дисциплінарного статуту ОВС дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування.

Як було встановлено судом, про відсутність позивача на робочому місці відповідачу стало відомо 18.11.2014, про що було складено відповідний ОСОБА_2.

За даним фактом було призначено службове розслідування відповідно до наказу від 19.11.2014 №268.

Висновок за результатами службового розслідування був затверджений 18.12.2014.

Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді догани був прийнятий 29.12.2014.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено строки застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що оголошено наказом від 29.12.2014 №295, оскільки дисциплінарне стягнення у відповідності до вимог ч. 2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС було накладено на позивача не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування.

Щодо наказу відповідача від 18.02.2015 №67, згідно з яким позивачу оголошено сувору догану у звязку з надходженням скарги громадянина ОСОБА_3, в якому повідомлялось про те, що ОСОБА_1 неадекватно, нахабно, зверхньо та зухвало відноситься до заявникові ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, підставою для оголошення позивачу суворої догани стало те, що до Фастівського МВ надійшла скарга ОСОБА_3 на неправомірні дії позивача, в якій повідомлялось, що ОСОБА_1 заблокував заявнику прохід до основного приміщення міськвідділу та почав хапати ОСОБА_3 за грудки та виштовхувати його з коридору за межі залізної решітки біля будки посту №1, при цьому нетактовно, нахабно, зверхньо і зухвало ображаючи та погрожуючи заявникові, що закриє його до вязниці.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в цій частині, ОСОБА_1 зазначив, що 09.02.2015 під час несення служби по охороні адмінбудинку Фастівського міського відділу на посту №1 ним було виявлено, що громадянин ОСОБА_3 намагався проникнути до міськвідділу, при цьому безпричинно ображаючи нецензурною лайкою та погрожуючи розправою. ОСОБА_1 намагався попередити ОСОБА_3 про дотримання тактовної поведінки, але це не призвело до завершення виниклого конфлікту.

Позивач зазначає, що під час попередження заявника про дотримання тактовної поведінки ним не було вчинено дисциплінарного проступку, субординацію та норми етичної поведінки не порушував. Висновки службового розслідування про наявність таких порушень є необґрунтованими та не підтверджені відповідними доказами, що свідчить про відсутність підстав для застосування дисциплінарного стягнення.

Проте, суд не може погодитись з указаними доводами позивача, з огляду на наступне.

Норми поведінки, дотримання яких є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання, та порушення яких є дисциплінарним проступком, встановлені Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 №155, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 за №628/20941 (далі - Правила поведінки).

Так, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 розділу ІV Правил поведінки поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника, окрім іншого: поводитися з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; поводитись з усіма категоріями громадян однаково коректно незалежно від їх службового чи соціального становища; виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком.

Під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань працівники повинні критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки, постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного та загальнокультурного рівня (п. 2.1 розділу ІV Правил поведінки).

Відповідно до п. 1.1 розділу V Правил поведінки у спілкуванні з людьми працівнику необхідно дотримуватись вимог Конституції України, яка гарантує кожному громадянину право на недоторканність приватного життя, особисту й сімейну таємницю, захист честі, гідності, свого доброго імені.

Пунктом 1.4 розділу V Правил поведінки визначено, що у спілкуванні з громадянами з боку працівника неприпустимі: будь-які висловлювання і дії дискримінаційного характеру за ознаками статі, віку, раси, національності, мови, громадянства, соціального, майнового або сімейного стану, політичної чи релігійної належності; надмірний тон, грубість, некоректність зауваження, предявлення неправомірних, незаслужених звинувачень; погрози, образливі вирази або репліки; суперечки, дискусії та дії, що перешкоджають нормальному спілкуванню або провокують протиправну поведінку.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани, застосовано за порушення позивачем ОСОБА_9 і службової етики, оскільки до Фастівського МВ надійшла скарга громадянина ОСОБА_3 на неправомірні дії ОСОБА_1 під час несення служби.

Висновків про вказані порушення відповідач дійшов за результатами службового розслідування, під час якого було встановлено, що такий факт став можливим у результаті невиконання старшим інспектором майором міліції ОСОБА_10 правил професійної етики.

В якості доказів на підтвердження зазначених обставин, Фастівським МВ були надані матеріали службового розслідування, зокрема пояснення працівників, які були свідками виниклого конфлікту між громадянином ОСОБА_3 та старшим інспектором майором міліції ОСОБА_10, зокрема, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 підтвердила, що 09.02.2015 близько 09:30 10:00 годин, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті канцелярії Фастівського МВ, вона почула сварку між двома громадянами, які розмовляли між собою на підвищених тонах та погрожуючи один одному. З метою припинення сварки, вона відчинила двері кабінету канцелярії та побачила громадянина чоловічої статі, який виявився ОСОБА_3, та працівника МВ, який ніс службу по охороні Адмінбудинку на посту №1, майора міліції ОСОБА_1

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила, що 09.02.2015 близько 10 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні чергової частини Фастівського МВ по робочих справах, вона почула, що в коридорі між входом в чергову частину і входом в приміщення Фастівського МВ, як двоє чоловіків сперечалися між собою. Виглянувши в коридор, вона впізнала в одному з чоловіків, які сварилися, старшого інспектора штабу Фастівського МВ майора міліції ОСОБА_1, який перебував у форменому одязі працівника міліції, та який вів себе зухвало, нетактовно по відношенню до цивільної особи.

Беручи до уваги наведені обставини, на переконання суду, наявними в матеріалах справи доказами та показаннями свідків підтверджено, що 09.02.2015 під час несення служби по охороні адмінбудинку Фастівського міського відділу на посту №1, ОСОБА_1 порушив Правила поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, зокрема: не поводився з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; не контролював свою поведінку, почуття і емоції, виявив неповагу до старших за віком та не дотримався норм професійної та службової етики.

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин, на відсутність в діях позивача порушення службової дисципліни, ОСОБА_1 суду не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками відповідача щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Оскільки позивач на момент прийняття рішення щодо виду дисциплінарного стягнення вже мав таке стягнення як "догана", оголошене згідно Наказу від 29.12.2014 за порушення Дисциплінарного статуту, суд вважає застосування відповідачем до ОСОБА_1 такого стягнення як "сувора догана" обґрунтованим.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, що оголошено наказом від 18.02.2015 №67, є правомірним.

Щодо наказу відповідача від 20.02.2015 №68, згідно з яким позивачу оголошено попередження про неповну посадову відповідність у звязку з тим, що останнім не виконано у термін щодо надання відповіді на запит Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області від 27.01.2015 за вих. №336, суд зазначає наступне.

З приводу вказаного дисциплінарного поступку позивач в ході підготовчого провадження зазначив, що його робоче місце не забезпечено службовим компютером, внаслідок чого для виконання доручення прокуратури йому приходилось підходити до інших працівників міліції та просити надати місце для виконання вказаного завдання.

Як було встановлено судом, підставою для оголошення позивачу попередження про неповну посадову відповідність стало те, що позивачем не виконано доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області від 27.01.2015 за вих. №336 у визначені строки, що призвело до невчасного інформування прокуратури Київської області.

Так, службовим розслідуванням було встановлено, що 11.02.2015 до Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) надійшло доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області від 11.02.2015 №659 вих-15, з якого стало відомо, що 27.01.2015 за вих. №336 Фастівською міжрайонною прокуратурою Київської області до Фастівського міського відділу було направлено лист із вимогою надання інформації про стан протидії злочинності на території обслуговування Фастівського МВ за 2014 рік у порівнянні з 2013 роком. Термін виконання завдання було встановлено 06.02.2015 до 14 год. 00 хв.

Відповідь на вказаний запит надійшла до Фастівської міжрайонної прокуратури із запізненням, а саме: 09.02.2015 о 11 год. 30 хв. та не у повному обсязі (не надано соціально-економічну характеристику території обслуговування, не відображено структуру злочинності, не проаналізовано стан застосування адміністративного законодавства окремо у м. Фастові та Фастівському районі, не відображено рівень злочинності із розрахунку на кількість населення), що призвело до невчасного інформування прокуратури Київської області.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що вищезгадане доручення надійшло до Фастівського міського відділу 28.01.2015 за вх. №403.

Виконавцем даного доручення було призначено старшого інспектора штабу Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) майора міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в органах внутрішніх справ з травня 1996 року, на займаній посаді з жовтня 2013 року, який 28.01.2015 особисто отримав його в канцелярії Фастівського міського відділу та розписався в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області про отримання.

Про зазначені обставини позивач не заперечував.

Так, опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що враховуючи те, що в службовому кабінеті ОСОБА_1 відсутній службовий компютер, він звернувся за допомогою до начальника штабу Фастівського МВ капітана міліції ОСОБА_2 з проханням надати йому зразок такого аналізу. ОСОБА_2 пояснив йому, що сам особисто такий звіт не робив і запропонував йому звернутись до сектору інформаційно-аналітичного забезпечення Фастівського МВ, взяти звіти по злочинності за 2013 рік і 2014 рік та у довільній формі викласти інформацію в електронному вигляді.

06.02.2015 близько 11:00 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 інформацію в електронному вигляді на перевірку. Під час проведення перевірки ОСОБА_1 було вказано на ряд недоліків, усунути які ОСОБА_1 до 14 год. 00 хв. 06.02.2015 не зміг. 09.02.2015 близько 09:00 ОСОБА_1 надав відкоригований аналіз ОСОБА_2 для направлення до Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_2 пояснив, що дійсно до Фастівського МВ надійшло доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області. Виконання даного доручення було покладено на старшого інспектора штабу Фастівського МВ майора міліції ОСОБА_1 з терміном доповіді 05.02.2014, про що свідчить резолюція ОСОБА_2 на вищезгаданому дорученні, однак інформація ОСОБА_1 була надана 06.02.2015 близько 11:00.

Під час проведення перевірки наданого аналізу ОСОБА_1 було вказано на ряд недоліків та попереджено його про термін надання інформації до Фастівської міжрайонної прокуратури до 14:00 цього ж дня, але він надав відкориговану інформацію лише 09.02.2015 вранці.

Отже, позивачем було порушено вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС в частині не виконання в зазначений термін доручення начальника, що призвело до несвоєчасного надання відповіді до Фастівської міжрайонної прокуратури на запит від 28.01.2015 та в подальшому призвело до невчасного інформування прокуратури Київської області, що підтверджується відповідними матеріалами службового розслідування та наявними в матеріалах справи доказами.

Аналізуючи законодавство щодо порядку притягнення службовців до відповідальності за дисциплінарні проступки суд дійшов висновку, що дисциплінарне провадження передбачає порушення дисциплінарної справи, розслідування обставин проступку, розгляд справи посадовою особою, прийняття рішення за наслідками розгляду.

Зокрема, висновок службового розслідування повинен містити привід для призначення службового розслідування, суть встановленого порушення та його наслідки, чим підтверджується чи виключається вина працівника, обставини, що пом'якшують і посилюють його відповідальність, причини та умови, що сприяли порушенню, прийняті або запропоновані заходи по їх усуненню, пропозиції про застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення або міри громадського впливу, направлення матеріалів в слідчі органи або про припинення службового розслідування.

Заслухавши в ході підготовчого провадження пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані письмові докази, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, що обумовили притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани та попередження про неповну посадову відповідність, обєктивно оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що факт порушення позивачем дисципліни є доказаним, йому надано вірну правову оцінку, вид дисциплінарного стягнення визначено правильно, при цьому враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкода та інші обставини.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач при винесені спірних наказів діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Крім того, відповідач, як субєкт владних повноважень, надав суду докази, що підтверджуються певними засобами доказування та містять інформацію щодо правомірності такого рішення.

В той же час, докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючі викладені норми чинного законодавства, всебічно розглянувши матеріали адміністративної справи та заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог і, відповідно, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69, 70, 71, 86, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.