Справа № 808/9472/14(ДО/808/1325/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 808/9472/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

третьої особи: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року

у справі № 808/9472/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Димитров Донецької області

про скасування вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Димитров Донецької області,в якому просив скасувати вимогу №Ф-53-17 від 13.02.2014 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1218,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком, а відтак відповідно до приписів ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне соціальне страхування» звільняється від сплати єдиного внеску.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 адміністративний позов задоволено. Скасовано вимогу №Ф-53-17 від 13.02.2014 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 1218,67 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що особам, яким пенсія за віком призначена відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не є платниками єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за себе згідно з ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», так само як і особи які є пенсіонерами за віком на загальних умовах.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що пільги щодо сплати єдиного внеску мають лише фізичні особи-підприємці, які є пенсіонерами за віком та за умови досягнення пенсійного віку, передбаченого ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» або інвалідами, а відтак, оскільки позивач отримує пенсію на пільгових умовах, на нього не розповсюджуються приписи ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне соціальне страхування».

Представники сторін в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спір між сторонами виник з приводу нарахування та сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010.

Законом України №2464-VI в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI).

Відповідно до вимог ч.4 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

11.08.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» № 406-VII від 04.07.2013, яким внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-V, згідно яким обов'язок щодо обліку платників єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та адміністрування таких обов'язків покладено на органи доходів та зборів.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI в новій редакції орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з 01.01.2012 є платником єдиного податку відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії Б №279121.

До того ж, позивач є пенсіонером за віком, отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №1 із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується пенсійним посвідченням, копія якого долучена до матеріалів справи.

13.02.2014 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53-17, якою позивачу визначена сума боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 1218,67 грн.

Позиція податкового органу в даному випадку полягає в тому, що позивач не досяг пенсійного віку, встановленого Законом, зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому повинен сплачувати єдиний внесок.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюються спіні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про незаконність оскаржуваної вимоги відповідача.

Відповідно до статті 1 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 12 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не

менше 20 років.

Одночасно ст.13 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» встановлює умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах (до досягнення віку, встановленого ст.12 цього Закону).

Як зазначено вище, частина 4 статті 4 Закону №2464-VI звільняє від сплати за себе єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Отже, вказаною нормою визначено, що фізичні особи-підприємці, які є пенсіонерами за віком або інвалідами, незалежно від віку, та отримують пенсію або соціальну допомогу, звільняються від сплати за себе єдиного внеску.

Законодавцем не встановлено жодних виключень із цього правила, зокрема, щодо підстав призначення пенсії за віком. За вказаною правовою нормою для звільнення фізичної особи-підприємця від сплати за себе єдиного внеску визначальним є той факт, що така особа є пенсіонером за віком, незалежно від підстав призначення їй такої пенсії.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що для звільнення фізичної особи-підприємця від сплати за себе єдиного внеску вказана вище норма не містить такої умови як досягнення особою пенсійного віку, встановленого Законом.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15.04.2014 у справі №21-69а14 та з урахуванням ч.2 ст.244-2 КАС України враховується при винесенні рішення по справі.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач не виявив бажання бути платником єдиного внеску на умовах добровільної участі у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, отже відповідно до норм Закону №2464-VI звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

Згідно ч.1 ст.25 Закону № 2464-VI, якою встановлені заходи впливу та стягнення, зокрема, надсилання платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимоги про її сплату, положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що позивач в силу ч.4 ст.4 Закону №2464-VI звільнений від сплати єдиного внеску формування, надсилання відповідачем вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування № Ф-53-17 від 13.02.2014 є безпідставним.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі № 808/9472/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко