Справа № 803/2102/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 р. Справа № 876/202/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Флора» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2014р. в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Флора» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток та податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

14.10.2014р. позивач ОСОБА_2 підприємство /ПП/ «Флора» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати винесені Луцькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління /ГУ/ Міндоходів у Волинській обл. податкові повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 26.07.2013р. та № НОМЕР_2 від 26.07.2013р.; судові витрати, повязані із сплатою судового збору, покласти на відповідача (а.с.3-7).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2014р. у задоволенні заявленого позову відмовлено; стягнуто з позивача на користь державного бюджету 4384 грн. 80 коп. недоплаченого при подачі позову до суду судового збору (а.с.179-181).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ПП «Флора», який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.190-200).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що у рішенні суду досліджені операції між ПП «Флора» та ПП «Ексерда-8», ПП «Прототип СЛВ», які не мають жодного відношення до оскаржуваних повідомлень-рішень, а із спірних поставок, які проводились ТзОВ «Феміда-Інтер» і є справжньою підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень, досліджена лише операція з надання транспортних послуг за ОСОБА_1 № ОУ-0000216. Реальність поставок за іншими видатковими накладними та актами приймання-передачі судом не досліджена.

Разом з тим, апелянт надав податковому органу під час проведення перевірки всі передбачені законодавством первинні документи, які підтверджують реальність спірних поставок, через що відповідач не має правових підстав для кваліфікації цих операцій безтоварними.

Окрім цього, за представленими видатковими накладними поставлялися малогабаритні товари (переважна більшість з них важить менше 1 кг), частина товарів перевозилася власним транспортом позивача, а тому потреби у використанні транспорту для поставки цих товарів не було.

Також суд не звернув увагу, що в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях допущено ряд арифметичних помилок.

У звязку із реорганізацією Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській обл. у Луцьку ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл., судом апеляційної інстанції в порядку ст.55 КАС України допущено заміну позивача його правонаступником Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. (а.с.231-232).

16.04.2015р. на адресу апеляційного суду надійшла заява Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл., в якому остання просить визнати нечинною постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з примиренням сторін внаслідок досягнення податкового компромісу згідно рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. № 06 від 09.04.2015р. про погодження застосування процедури податкового компромісу (а.с.235-241).

Також 25.05.2015р. до апеляційного суду поступила заява ПП «Флора» аналогічного змісту, у якій позивач просить провадження у справі закрити з мотивів досягнення податкового компромісу (а.с.242-244).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача щодо доводів апеляційної скарги, який одночасно наполіг на задоволенні заяви про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку про те, що подані заяви слід задоволити частково і затвердити вищевикладені умови примирення між сторонами, при цьому постанову суду належить визнати нечинною, а провадження у справі - закрити, з наступних підстав.

Як достовірно установлено судом першої інстанції, впродовж 01.07.2013р.-05.07.2013р. ревізором Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській обл. проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Флора» з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Феміда-Інтер» за період з серпня 2012 року по листопад 2012 року, з ПП «Прототип СЛВ» і ПП «Екседра-8» за період 2009-2012 роки, за результатами якої складено ОСОБА_1 перевірки № 31/22.5/32890325 від 12.07.2013р. (а.с.24-29).

Проведеною перевіркою встановлені наступні порушення, зокрема:

пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу /ПК/ України, у звязку з чим позивачем завищені витрати, що враховуються при визначені обєкта оподаткування за 2012 рік на суму 1145065 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на суму 240464 грн.;

п.185.1 ст.185, п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, ст.201 ПК України, через що позивачем завищено податковий кредит на 229013 грн., що призвело до завищення ПДВ за серпень 2012 року на суму 229013 грн.

На підставі наведеного ОСОБА_1 перевірки відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення рішення:

№ НОМЕР_1 від 26.07.2013р. щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток на 300580 грн., з яких 240464 грн. за основним платежем та 60116 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9);

№ НОМЕР_2 від 26.07.2013р. щодо збільшення суми грошового зобовязання з ПДВ на 286266 грн. 25 коп., з яких 229013 грн. за основним платежем та 57253 грн. 25 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.10).

Підставою для винесення вказаних податкових повідомлень-рішень є висновки податкового органу по результатам проведеної перевірки про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ТзОВ «Феміда-Інтер», на підставі яких платником податку були сформовані дані податкового обліку.

Зокрема, спірні операції проводились на підставі договору купівлі-продажу № ДГ-000008 від 02.07.2012р., за умовами якого ТзОВ «Феміда-Інтер» (продавець) зобов'язалося передати у власність ПП «Флора» (покупець) товар в асортименті згідно накладних, а покупець - прийняти товар та оплатити за ціною відповідно до накладних.

Також згідно договору купівлі продажу № ДГ-000009 від 02.07.2012р. ТзОВ «Феміда-Інтер» (виконавець) зобовязався надавати ПП «Флора» (замовник) послуги, які визначені договором (охорона плантації; автотранспортні послуги; будівельно-монтажні роботи по зовнішнім мережам; юридичні послуги; будівельні роботи по крапельному зрошуванню; ущільнення грунту при будівництві дороги).

На підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій надано податкові накладні, видаткові накладні та акти виконаних робіт, при цьому документів, підтверджуючих транспортування товарів, до перевірки не надано.

Крім того, податковим органом проведено перевірку ТзОВ «Феміда-Інтер», за результатами якої складено ОСОБА_1 перевірки № 6754/22-6/20136463 від 04.12.2012р. Вказаною перевіркою зясовано, що сума податкових зобовязань за серпень 2012 року згідно податкової декларації з ПДВ за серпень 2012 року (рядок 9) за даними платника становить 1032015 грн., за даними перевірки неможливо підтвердити задекларовану суму ПДВ.

В ході проведення перевірки посадовими особами ТОВ «Феміда - Інтер» не надано первинні документи, які підтверджують правомірність включення вищезазначених сум до складу зобовязань за серпень 2012 року.

Враховуючи вищевикладене, в ході проведення перевірки неможливо підтвердити факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) ПП «Флора» від ТзОВ «Феміда-Інтер» у серпні 2012 року.

З урахуванням вказаних обставин контролюючий орган прийшов до висновку про нереальність та безтоварність проведених операцій, у звязку з чим прийняв рішення про збільшення суми грошових зобовязань з ПДВ та податку на прибуток.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з ТзОВ «Феміда-Інтер», ПП «Прототип СЛВ» і ПП «Екседра-8» не мали реального характеру, а відтак податковим органом правомірно збільшено суму грошових зобовязань з ПДВ та податку на прибуток згідно спірних повідомлень-рішень.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів у межах доводів апеляційної скарги вважає такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи і відповідають нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до вимог п.138.4 ст.138 Податкового кодексу /ПК/ України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього Кодексу не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Предметом доказування у розглядуваній справі є дослідження обставин про те, чи не були дії позивача спрямовані на безпідставне одержання коштів із державного бюджету, чи мали операції із придбання товарів та послуг реальний характер, яким чином придбавалися товари і надавалися послуги, а також дійсна можливість здійснення таких операцій.

При цьому, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

* неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

* відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

* облік для цілей оподаткування лише тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

* здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

* відсутність первинних документів обліку.

В аспекті наведеного колегія суддів враховує, що наявними матеріалами справи підтверджуються висновки податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій.

Позивачем не надано достатніх та належних доказів, які б спростовували висновки податкового органу стосовно неможливості фактичного здійснення операцій між позивачем та його контрагентами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість реального виконання господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України по цій категорії спорів, яка полягає в тому, що несплата продавцем чи його контрагентом ПДВ до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Отже, податковий орган підставно прийшов до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТзОВ «Феміда-Інтер», ПП «Прототип СЛВ» і ПП «Екседра-8» щодо поставки товарів та виконання робіт (надання послуг).

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів вважає, що реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТзОВ «Феміда-Інтер», ПП «Прототип СЛВ» і ПП «Екседра-8» не підтверджується представленими доказами, вказані дії позивача спрямовані виключно на отримання податкової вигоди.

За відсутності фактичного здійснення операцій відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту та валових витрат для цілей оподаткування ПДВ та податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що судом першої інстанції підставно врахована надана відповідачем податкова інформація, що викладена у актах перевірок контрагентів позивача. При цьому, судом проведено аналіз наданих позивачем первинних документів, тобто, висновки суду ґрунтуються на комплексному аналізі всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог ПК України, а відтак покладених в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Відповідно до рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. № 06 від 09.04.2015р. про погодження застосування процедури податкового компромісу:

загальна сума збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток, яка вказана у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 26.07.2013р., становить 300580 грн., з яких 240464 грн. за основним платежем та 60116 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

загальна сума збільшення суми грошового зобовязання з ПДВ, яка вказана у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_2 від 26.07.2013р., становить 286266 грн. 25 коп., з яких 229013 грн. за основним платежем та 57253 грн. 25 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

2. на виконання п.2 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України:

2.1. по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 26.07.2013р.:

сума заниженого податкового зобовязання у розмірі 12023 грн. 20 коп. (що складає 5 відсотків від суми основного платежу) сплачена ПП «Флора» до державного бюджету згідно банківської виписки від 09.04.2015р.;

решта суми заниженого податкового зобовязання у розмірі 228440 грн. 80 коп. (що складає 95 відсотків від суми основного платежу) вважається погашеною, штрафні санкції не застосовуються та пеня не нараховується.

2.2. по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_2 від 26.07.2013р.:

сума заниженого податкового зобовязання у розмірі 11450 грн. 65 коп. (що складає 5 відсотків від суми основного платежу) сплачена ПП «Флора» до державного бюджету згідно банківської виписки від 09.04.2015р.;

решта суми заниженого податкового зобовязання у розмірі 217562 грн. 35 коп. (що складає 95 відсотків від суми основного платежу) вважається погашеною, штрафні санкції не застосовуються та пеня не нараховується.

Відповідно до п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобовязань з ПДВ та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду; на стадії апеляційного розгляду сторони досягли примирення, колегія суддів вважає за необхідне заяви ПП «Флора» та Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. задоволити частково, затвердити вищевикладені умови примирення між сторонами, при цьому постанову суду слід визнати нечинною, а провадження у справі закрити, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.96, 113, ч.2 ст.136, п.3 ч.1 ст.157, ч.3 ст.160, ст.194, п.5 ч.1 ст.198, ч.2 ст.203, п.5 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254, п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяви Приватного підприємства «Флора» та Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. задоволити частково.

1. Затвердити наступні умови примирення сторін, які викладені у рішенні Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. № 06 від 09.04.2015р. про погодження застосування процедури податкового компромісу, згідно якого:

загальна сума збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток, яка вказана у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 26.07.2013р., становить 300580 грн., з яких 240464 грн. за основним платежем та 60116 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

загальна сума збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість, яка вказана у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_2 від 26.07.2013р., становить 286266 грн. 25 коп., з яких 229013 грн. за основним платежем та 57253 грн. 25 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

2. на виконання п.2 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України:

2.1. по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 26.07.2013р.:

сума заниженого податкового зобовязання у розмірі 12023 грн. 20 коп. (що складає 5 відсотків від суми основного платежу) сплачена ОСОБА_2 підприємством «Флора» до державного бюджету згідно банківської виписки від 09.04.2015р.;

решта суми заниженого податкового зобовязання у розмірі 228440 грн. 80 коп. (що складає 95 відсотків від суми основного платежу) вважається погашеною, штрафні санкції не застосовуються та пеня не нараховується.

2.2. по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_2 від 26.07.2013р.:

сума заниженого податкового зобовязання у розмірі 11450 грн. 65 коп. (що складає 5 відсотків від суми основного платежу) сплачена ОСОБА_2 підприємством «Флора» до державного бюджету згідно банківської виписки від 09.04.2015р.;

решта суми заниженого податкового зобовязання у розмірі 217562 грн. 35 коп. (що складає 95 відсотків від суми основного платежу) вважається погашеною, штрафні санкції не застосовуються та пеня не нараховується.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2014р. в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Флора» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток та податку на додану вартість, - визнати нечинною, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Приватного підприємства «Флора» (44012, Волинська обл., Шацький район, с.Ростань, вул.Лісова, 42-а, ) на користь Державного бюджету України 4384 грн. 80 коп. недоплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Решту понесених по справі судових витрат також покласти на позивача ОСОБА_2 підприємство «Флора».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.С.Затолочний

ОСОБА_3