Справа № 813/2303/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року № 813/2303/15

зал судових засідань № 8

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання до вчинення дій, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилася у відмові включити до його ОСОБА_1 вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 01.06.2007 року по 25.03.2010 року;

- зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 01.06.2007 року по 25.03.2010 року;

- зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 26.03.2010 року по 31.03.2015 року із врахування у вислузі років стажу роботи в державних органах з 01.06.2007 року по 25.03.2010 року;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату відпускних, лікарняних, премій з 26.03.2010 року по 31.03.2015 року із врахування у вислузі років стажу роботи в державних органах з 01.06.2007 року по 25.03.2010 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при зверненні до ГУ ДФС у Львівській області з проханням зарахувати до його вислуги років стаж роботи на державній службі у період з 01.06.2007 року по 25.03.2010 року відповідно до вимог пункту "и" статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", отримав відмову через те, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад. Не погодившись із відмовою у зарахуванні стажу роботи на державній службі до вислуги років, позивач звернувся з позовом до суду.

Представник відповідача подав заперечення на позов від 21.05.2015 року №1561/10-1006, в якому зазначив, що позивачем на день звернення до суду з вказаним позовом відсутні вислуга років (22 роки і більше) та вік 45 років відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII). Відтак, вважає позовні вимоги безпідставними, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи подав заперечення на позов від 15.06.2015 року №6025/06-17, в якому проти позову заперечив повністю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у запереченнях на позов від 21.05.2015 року та від 15.06.2015 року.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки позивача, ОСОБА_1 до переведення на службу до податкової міліції, працював: з 01.06.2007 року по 07.2007 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок субєктів господарювання юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова, з 05.2008 року по 25.03.2010 року на посаді старшого державного податкового інспектора-ревізора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб, з якої був переведений на службу до органів податкової міліції ДПА у Львівській області.

07.04.2015 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Львівській області з проханням повідомити, чому до вислуги років не був зарахований стаж роботи у державній службі у вищезазначений період з 01.06.2007 року по 25.03.2010 року відповідно до вимог пункту "и" статті 17 Закону № 2262-XII.

17.04.2015 року ГУ ДФС у Львівській області надало відповідь за №2103/10/13-01-04-01-25 якою позивачу відмовлено у включенні до календарної вислуги років для призначення пенсії час роботи в органах державної податкової служби через те, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років.

Не погодившись із відповіддю, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає згідно преамбули Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» ст. 2-1 Закону № 2262-XII, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсій за вислугу років передбачено ст. 12 Закону № 2262-XII, відповідно до якої, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу років.

Згідно п. б ст. 12 Закону № 2262-XII, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до п. "и" ст. 17 цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Виходячи зі змісту цієї правової норми, умовами призначення пенсій за вислугу років військовослужбовцям за пунктом «б» ст. 12 Закону № 2262-XII є одночасна наявність наступних факторів: досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку; наявність страхового стажу 25 років і більше; у складі страхового стажу військова служба повинна становити не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на день подання адміністративного позову, у позивача відсутній 45-річний вік та вислуга років (12 календарних років і 6 місяців) відповідно до п. «б» ст. 12 Закону № 2262-XII.

Верховний Суд України у постанові від 9 лютого 2012 року (справа № 21-322а11) вказав, враховуючи висновки рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій), виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та прирівняних до них осіб виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Отже, право на призначення пенсії у позивача відповідно до вимог Закону № 2262-XII виникне з моменту, коли йому виповниться 45 років та/або станом на день звернення із заявою про призначення пенсією матиме не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців вислуги років на відповідних посадах, передбачених Законом № 2262-XII.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років. Відтак, відсутні підстави для перерахунку та виплату відпускних, лікарняних, премій за період роботи з 01.06.2007 року по 25.03.2010 в органах державної податкової служби.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст., 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 26.06.2015 року.

Суддя Братичак У.В.