Справа № 823/673/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/673/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Черкаській області до Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про зобов'язання виконати пункти вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача виконати пункти №№4, 6-8, 10, 14-15 вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 29.08.2014 №03-50/1606 шляхом відшкодування в порядку, визначеному законодавством, з урахуванням ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна Богуславецькому сільському бюджету, у наступних розмірах:

згідно з п.4 вимоги - в сумі 44467,53грн.;

згідно з п.6 вимоги - в сумі 1904,28грн.;

згідно з п.7 вимоги - в сумі 2177,40грн.;

згідно з п.8 вимоги - в сумі 1827,48грн.;

згідно з п.10 вимоги - в сумі 2061,21грн.;

згідно з п.14 вимоги - в сумі 2805,15грн.;

згідно з п.15 вимоги - в сумі 2182,26грн.

Позов мотивований тим, що проведеною ревізією встановлені порушення підконтрольною установою правил фінансової дисципліни, у зв'язку з чим Інспекцією направлена вимога про їх усунення, що не виконана підконтрольною установою у добровільному порядку.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Державною фінансовою інспекцією в м. Києві проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області за період з 01.05.2008 по 30.06.2014, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії від 14.08.2014 № 03-22/117.

З метою повного усунення виявлених ревізією порушень та попередження їх виникнення в подальшому відповідачем на підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» листом від 29.08.2014 № 03-50/1606 направлено Богуславецькій сільській раді письмову вимогу про усунення виявлених ревізією порушень (далі по тексту - вимога), якою зобов'язано у встановленому законодавством порядку з урахуванням ст.ст. 130-136 КЗпП України відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна Богуславецькому сільському бюджету, у визначених вимогою розмірах.

Відповідно до п. 4 вимоги встановлено, що в порушення вимог п.п. 3 п. 2, п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», з внесеними змінами та доповненнями, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», сільському голові та працівникам апарату сільської ради, будинку культури, бібліотеки та фельдшерсько-акушерського пункту у завищених розмірах проводилось нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення для вирішення соціально-побутових питань, що призвело до зайво нарахованої оплати праці у сумі 33821,07 грн., на яку проведено нарахувань та сплачено внесків до державних цільових фондів в сумі 12646,46 грн.

У зв'язку з цим в порядку, визначеному законодавством, з урахуванням положень ст.ст. 130-136 КЗпП України, вимагалося відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного порушення.

Згідно з п. 6 вимоги встановлено, що в порушення п.п.2 п.2 постанови № 268, рішення сесії Богуславецької сільської ради за № 34/3 від 13.10.2009 та п. 4.2 Положення про преміювання працівників апарату Богуславецької сільської ради та бухгалтерів установи сільської ради, в січні 2010 року сільському голові нараховано та виплачено премію за грудень 2009 року на загальну суму 1396,10 грн., на яку проведено нарахувань та сплачено внесків до державних цільових фондів в сумі 508,18 грн., у зв'язку з чим необхідно в порядку та розмірах, визначених законодавством, з урахуванням положень ст.ст. 130-136 КЗпП, відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного порушення.

В п. 7 вимоги зазначено про порушення відповідачем п. 3 наказу Міністерства культури і туризму України від 27.10.2005 № 747 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі єдиної тарифної сітки» та п.п. 2 п. 2 постанови № 268 у зв'язку з тим, що в червні 2011 року художньому керівнику Богуславсцького будинку культури, в грудні 2013 року прибиральниці службового приміщення будинку культури та в листопаді 2013 року спеціалісту-землевпоряднику нараховано та виплачено премію без розпоряджень сільського голови., що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати на суму 1597,50 грн., на яку нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок у сумі 579,90 грн. У зв'язку з наведеним вимагалося в порядку та розмірах визначених законодавством, з урахуванням положень ст.ст. 130-136 КЗпП відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного порушення.

Відповідно до п. 8 вимоги виявлено порушення п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, зважаючи на те, що художньому керівнику Богуславецького будинку культури в жовтні 2008 року, та упродовж 2009-2011 років проводилась індексація заробітної плати, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати па суму 1689,00 грн., на яку нараховано та сплачено внески (єдиний соціальний внесок) до державних цільових фондів у сумі 613,99 грн., у зв'язку з чим вимагалося в порядку та розмірах, визначених законодавством, з урахуванням положень ст.ст. 130-136 КЗпП, відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок наведеного порушення.

Згідно з п. 10 вимоги в порушення п.п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», пп. 3 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», директору будинку культури Богуславецької сільської ради та завідувачу сільської бібліотеки надавалось сумісництво 0,25 ставки прибиральниці приміщення Богуславецького будинку культури, що призвело до зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати на загальну суму 2743,80 грн., на які нараховано та сплачено соціальний внесок у сумі 996,00 грн., у зв'язку з чим необхідно в порядку та розмірах, визначених законодавством, з урахуванням положень cт. cт. 130-136 КЗпП, відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного порушення.

Пунктом 14 вимоги встановлено, що в порушення п 7. ст. 78 Бюджетного кодексу № 2456, за рахунок КТКВК 110202 «Водонапірно-каналізаційне господарство» проводились видатки на сплату електроенергії по житловому будинку на суму 2805,15 грн., які фізичною особою протягом періоду з 01.01.2013 по 30.06.2014 не

відшкодовані, у зв'язку з чим вимагалося в порядку та розмірах, визначених законодавством, з урахуванням положень ст.ст. 130-136 КЗпП, відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного порушення.

Відповідно до п. 15 вимоги в порушення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», працівникам бібліотеки та фельдшерсько- акушерського пункту проводилось нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної оплати праці, а не в розмірі посадового окладу, що призвело до зайво нарахованої оплати праці в сумі 1915,38 грн., на яку проведено нарахувань та сплачено внесків до державних цільових фондів в сумі 695,28 грн., у зв'язку з чим необхідно в порядку, визначеному законодавством, з урахуванням положень ст.ст. 130-136 КЗпП, відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного порушення.

З матеріалів справи встановлено, що виявлені ревізією збитки частково відшкодовані.

У зв'язку з невиконанням підконтрольною установою в повному обсязі пунктів 4, 6, 7, 8, 10, 14, 15 вимоги позивач звернувся із даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пункти 4, 6, 7, 8, 10, 14, 15 вимоги від 29.08.2014 вказують на виявлені збитки та їх розмір, а тому такі збитки повинні стягуватися в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі по тексту - Положення), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14) та постанові від 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14), винесених за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу від 29.08.2014 № 03-50/1606, зокрема, п.п. 4, 6, 7, 8, 10, 14, 15 якої вказують на виявлені збитки та їх розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов Інспекції до підконтрольної установи про зобов'язання вчинити дії.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 244-2, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції В Черкаській області залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.06.2015

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.