Справа № 185/7157/14-а (2-а/185/182/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" червня 2015 р.справа № 185/7157/14-а 2-а/185/182/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року у справі № 185/7157/14-а (2-а/185/182/14) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання перерахувати, нарахувати та виплатити допомогу при народженні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області (далі відповідач), в якому просила визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його перерахувати, нарахувати та виплатити недоотриману державну допомогу при народженні дитини за період з 01.02.2014р. та до закінчення строку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

ОСОБА_1 не погодилась із рішенням суду та подала апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджено, що від першого шлюбу позивачка має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від другого шлюбу позивачка має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", одним із видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Згідно із статтею 12 цього Закону, допомога при народженні дитини нараховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини.

Допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом наступних 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 6 пункту 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, встановлено, що розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких зазначена особа (її чоловік, дружина) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною. У разі народження двійні або більшої кількості дітей кожна дитина з їх числа вважається наступною.

Як встановлено, в лютому 2014 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення їй допомоги при народженні третьої дитини.

21 березня 2014 року відповідач призначив допомогу при народженні дитини позивачці у розмірі 10320 гривень, тобто в сумі, що виплачується при народженні першої дитини.

Підставою для прийняття такого рішення стали ті обставини, що старші діти позивачки проживають та зареєстровані з її колишнім чоловіком, їхнім батьком, у селі Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою з сільської ради.

Тобто, діти перебувають на утриманні та вихованні батька, а не матері, а тому підстави для виплати позивачці допомоги у розмірах, що застосовуються при народженні третьої дитини, відсутні.

Позивачка наполягає, що не відмовлялася від виховання дітей, не позбавлена щодо них батьківських прав, в примусовому порядку діти у неї не відбиралася та не передавалися на виховання іншім особам, а місце їх проживання вирішено за їх спільною згодою з батьком дітей та за згодою останніх, що відповідає вимогам ст.160 СК України. Сам лише факт проживання дітей з батьком не може бути підставою для відмови відповідачем в нарахуванні та виплаті допомоги у визначених законом розмірах по народженню саме третьої, а не першої дитини.

Відповідно до положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, вирішуючи питання про призначення допомоги, слід виходити з того, скільки живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих) до народження дитини перебували на утриманні особи.

Судом першої інстанції вірно визначено, що утримання означає відсутність у дитини інших джерел існування, окрім допомоги матері, а якщо, крім допомоги, що надавалася матір'ю, дитина мала інші джерела, то слід встановити, чи є допомога матері постійним і основним джерелом засобів для існування дитини.

Постійний характер допомоги означає, що така була не одноразовою, а надавалася систематично. Основне значення допомоги слід з'ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку матері та інших джерел утримання. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання дитиною утримання з інших джерел, ні окреме проживання від матері, не може бути перешкодою для визнання факту перебування на її (позивача) утриманні.

Позивачкою не надано належних доказів утримання нею старших дітей, що не може вважатися постійним і основним джерелом засобів існування дітей.

Оскільки старші діти до народження сина ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_1 не знаходилися, суд вірно дійшов висновку про відсутність законних підстав для нарахування їй допомоги, як при народженні третьої дитини, в розмірі, передбаченому статтею 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування законної постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року у справі № 185/7157/14-а (2-а/185/182/14) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак