Справа № 814/1502/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1502/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представників третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» до Реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області (треті особи відділ Держземагенства в Арбузинському районі Миколаївської області, ОСОБА_4, фермерське господарство «ОСОБА_2О.») про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» (далі ТОВ «Агрофірма Вісла») звернулось до суду з позовом до Реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області (далі Реєстраційна служба Арбузинського РУЮ Миколаївської області). З урахуванням уточнень позовних вимог позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14 січня 2014 року № 9893101 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також зобовязати Реєстраційну службу Арбузинського РУЮ Миколаївської області виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис щодо реєстрації договору оренди землі, серія та номер: б/у, виданий 18 січня 2011 року, видавник сторони по договору: ОСОБА_4 та Фермерське господарство «ОСОБА_2О.» (а. с. 151-152).

В обґрунтування позову зазначалось, що між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Вісла» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі в Миколаївській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 29 травня 2006 року за № 20. 22 серпня 2007 року між вказаним сторонами було укладено додаткову угоду, яку було зареєстровано у Арбузинському реєстраційному секторі № 5 за № 37, яка передбачає строк дії договору 15 років. 24 грудня 2013 року, у звязку із смертю ОСОБА_5, між позивачем та ОСОБА_4, яка є спадкоємцем ОСОБА_5, було укладено додатковий договір № 2 до договору оренди землі від 29 травня 2006 року № 20, яким змінено орендодавця ОСОБА_5 на спадкоємницю ОСОБА_4. Рішенням Реєстраційної служби Арбузинського РУЮ Миколаївської області від 14 січня 2014 року проведено реєстрацію договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «ОСОБА_2О.», строком дії договору 10 років з моменту державної реєстрації з правом пролонгації. На думку позивача, відповідачем здійснено подвійну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами, чим порушено права ТОВ «Агрофірма Вісла».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ТОВ «Агрофірма Вісла» в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, а саме пунктів 1 та 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, судом не прийнято до уваги, що на час реєстрації договору оренди землі між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_2О.» договір оренди цієї ж земельної ділянки між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма Вісла» був чинним, що виключало можливість прийняття відповідачем оскарженого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Крім того, на думку апелянта, державний реєстратор, з метою уникнення подвійної реєстрації договорів оренди земельної ділянки, повинен був запитати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника позивача в підтримку апеляційної скарги, а також представників третіх осіб про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Вісла» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі в Миколаївській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 29 травня 2006 року за № 20.

У серпні 2007 року між вказаними сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 29 травня 2006 року, яку зареєстровано у Арбузинському реєстраційному секторі № 5 Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 22 серпня 2007 року за № 37. Названим додатковим договором змінено строк оренди земельної ділянки до 15 років.

Рішенням Реєстраційної служби Арбузинського РУЮ Миколаївської області від 14 січня 2014 року проведено реєстрацію договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «ОСОБА_2О.», строком дії договору 10 років з моменту державної реєстрації з правом пролонгації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма Вісла», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач прийняв оскаржене рішення від 14 січня 2014 року № 9893101 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 названого Закону орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно пунктам 1 та 2 ч. 2 ст. 9 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення; відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 названої статті Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

- прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

- встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

- внесення записів до Державного реєстру прав;

- видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

- надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Як встановлено матеріалами справи, 13 січня 2014 року представник ФГ «ОСОБА_2О.» звернувся до Реєстраційної служби Арбузинського РУЮ Миколаївської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. До заяви надано:

- квитанцію про сплату державного мита та за надання витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- статут ФГ «ОСОБА_2О.»;

- виписку з ЄДРЮО та ФОП;

- довіреність на імя ОСОБА_3;

- паспорт громадянина України ОСОБА_3;

- ідентифікаційний код ОСОБА_3;

- договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_2О.» (а. с. 44-61).

Таким чином, представником ФГ «ОСОБА_2О.» до Реєстраційної служби Арбузинського РУЮ Миколаївської області були надані всі необхідні документи для проведення реєстраційних дій.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав визначалися Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

Згідно п. 92 названого Порядку під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно.

Пунктом 93 Порядку встановлено, що державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про:

- державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно;

- обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек;

- обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна;

- обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мінюст.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання вказаного Порядку, державним реєстратором було проведено пошук заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів, проведено пошук зареєстрованих прав та їх обтяжень в державному реєстрі прав на нерухоме майно, прав власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень, реєстрах до 2013 року, про що сформовані та роздруковані відповідні довідки (а. с. 74-76).

Згідно вказаних довідок ОСОБА_4, на підставі Державного акта від 13 лютого 2013 року серії ЯК № 819964, виданого Арбузинською РДА Миколаївської області та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00704, належить земельна ділянка площею 7,1197 га із кадастровим номером :03:000:0167.

За таких даних, апеляційний суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови в проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 є спадкоємницею померлої ОСОБА_5 та те, що 29 травня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Вісла» було укладено договір оренди землі строком на 10 років, та додатковою угодою від 22 серпня 2007 року подовжено строк дії договору до 15 років, оскільки предметом розгляду даної справи є виключно перевірка правомірності рішення Реєстраційної служби Арбузинського РУЮ Миколаївської області від 14 січня 2014 року № 9893101 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

При цьому суд апеляційної інстанції також відхиляє посилання апелянта на те, що при прийнятті оскарженого рішення відповідачем порушено п. 8-1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 8-1 ст. 9 названого Закону під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Разом з цим, як встановлено матеріалами справи, договір оренди землі, наданий для проведення оскарженої реєстрації, не був зареєстрований до 01 січня 2013 року. Крім того, представником ФГ «ОСОБА_6С.» для проведення вказаної реєстрації був наданий повний перелік документів та з реєстраційної справи та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформації з державного земельного кадастру не вбачалось підстав для запиту будь-яких документів від відповідних органів згідно наведених вище положень п. 8-1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Апеляційний суд також відхиляє посилання апелянта на лист Державної реєстраційної служби України від 06 серпня 2013 року № 2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами», оскільки в останньому зазначено, що вказане має відношення до державної реєстрації договорів оренди на земельні ділянки, які були виділені в натурі власникам земельних часток (паїв). Проте, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, що належить ОСОБА_4, останній в натурі не виділялась.

Із врахуванням викладеного та наведених вище норм законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що Реєстраційна служба Арбузинського РУЮ Миколаївської області при виконанні реєстраційних дій діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, що виключає можливість задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 14 січня 2014 року № 9893101 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а відтак рішення суду першої інстанції є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2015 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_7