Справа № 820/4584/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 червня 2015 р. № 820/4584/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2014 року №.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що фахівцями Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено планову виїзну документальну перевірку, за результатами якої складено акт від 28.11.2012 року №1781/20-23-17-02/НОМЕР_1. На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 18150 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 9075 грн. На думку позивача зазначене податкове повідомлення-рішення є незаконним, протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач у наданих до суду письмових запереченнях зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 19.12.2014 року є цілком законним та обґрунтованим. Порушення позивача встановлені в ході проведення перевірки полягають у неправильності визначення витрат, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, з даними документально підтверджених витрат, оскільки встановлено завищення витрат за 2013 рік на загальну суму 121000,00 грн за рахунок віднесення витрат на придбання послуг по обробці інформації та формуванню баз даних. З огляду на зазначене податкове повідомлення-рішення є винесеним відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, ідентифікайцій номер НОМЕР_1, зареєстрований у відповідності до чинного законодавства Виконавчим комітетом Харківської міської ради 08.04.1999 року, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 37).

Як встановлено з матеріалів справи відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та дотримання вимог Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Пунктом 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п. 77.1., п. 77.2. ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Пунктом 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України рішення про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За результатами зазначеної перевірки складено акт №1781/20-23-17-02/НОМЕР_1 від 28.11.2014 року (а.с. 9-27).

Відповідно до висновків зазначеного акту перевірки податковим органом встановлено порушення ФО-П ОСОБА_3 п.138.2 п.138.4 ст. 138, п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, в частині завищення витрат в 2013 році на 121000,00 грн в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 18150,00 грн; п.16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.п.16.1.7 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат книги обліку доходів і витрат; п.6.2 ст.6 п.2 ст.7, абз.3 ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску у розмірі 35542,55 грн.

На підставі вище зазначеного акту перевірки заступником начальника Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2014 року за порушення п.138.2, п.138.4 ст. 138, п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 27225,00 грн, у тому числі за основним платежем 18150,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 9075,00 грн (а.с. 28).

Підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення став зокрема висновок відповідача щодо взаємовідносин ФО-П ОСОБА_3 та ФО-П ОСОБА_4, а саме з приводу договору про надання послуг в сфері інформатизації.

Харківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_3 в порушення п.138.4 ст. 138 та п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, віднесено витрати, які не повязані з одержанням доходу від наданих послуг ФОП ОСОБА_4 по інформатизацій ній обробці та формулюванню баз даних на загальну суму 121000,00 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень - рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив наступне.

Між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ФОП ОСОБА_4 ( виконавець) було укладено договір про надання послуг в сфері інформатизації №1/01 від 01.01.2013 року (а.с. 29-30).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з інформаційно-ресурсного ресурсу судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрована 23.08.2007 року. За видами діяльності КВЕД здійснює: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і повязана з ними діяльність; 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (основний); 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.20 дослідження конюнктури громадської думки (а.с. 66-67).

Відповідно до умов зазначеного договору виконавець зобовязується надавати за дорученням замовника послуги в сфері інформатизації: обробка даних, а замовник зобовязується приймати надані послуги та оплачувати їх, відповідно до умов даного договору. Пунктом 3.1 договору передбачено, що виконавець зобовязується надавати замовнику послуги з інформатизаційної обробки та формування баз даних у електронному виді за даними наданими замовником: обробка даних із застосуванням програмного забезпечення, повне оброблення, підготовка та введення даних. Обробка та формування баз даних розміщується на сервері замовника та сортирується виконавцем в режимі он-лайн у послідовності, зазначеній замовником. Пунктом 6.1 договору передбачено, що здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами у відповідності з актом прийому-здачі послуг, який є додатком до договору, складається та підписується щомісяця, не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним. Ціна договору визначена розділом 7, відповідно до якого за надання послуг, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається сторонами в протоколі узгодження договірної ціни. Строк дії договору визначений пунктом 8.1, відповідно до якого договір дії з моменту підписання та до 28.02.2013 року.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов договору № 1/01 від 01.01.2013 року сторонами підписано протоколи узгодження договірної ціни за визначені види робіт з 01.01.2013 року по 31.01.2013 року та з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року на загальну суму 56500,00 грн та 64500,00 грн відповідно (а.с.35-36).

Відповідно до зазначених протоколів погодження договірної ціни від 01.01.2013 року та 01.02.2013 року наведено перелік оброблюваних даних: прибуткові накладні; замовлення на доставку друкованої продукції; відпускні ціни за номерами друкованої продукції, на кожне найменування друкованої продукції; повернення друкованої продукції, з зазначенням найменування друкованої продукції, номера друкованої продукції, її кількості, ціни і загальної вартості; акти виконаних робіт; замовлення на транспортні послуги; податкові накладні; чеки (оплата за дизпаливо); дорожні листи; дані про рух по розрахунковим рахункам; дані по доходам та витратам, для обробки за день узагальнюючої інформації.

Прийом та передача наданих послуг по інформатизації за договором №1/01 підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-здачі наданих послуг від 31.01.2013 року та 28.02.2013 року (а.с.33-34).

Розрахунки між позивачем та ФОП ОСОБА_4 проводились в готівковій формі. Так, в рахунок оплати позивачем сплачено кошти за такими квитанціями до прибуткового касового ордера: №1 від 04.01.2013 року за сумою 6500,00 грн; №2 від 11.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; №3 від 14.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; № 4 від 18.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; №5 від 25.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; № 6 від 31.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; №7 від 01.01.2013 року за сумою 8500,00 грн; №8 від 04.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; № 9 від 11.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; №10 від 15.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; №11 від 22.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; №12 від 25.02.2013 року за сумою 6000,00 грн; №13 від 28.02.2013 року за сумою 10000,00 грн (а.с.31-32).

На підтвердження виконаних робіт за зазначеним договором до суду надано реєстри прибуткових, видаткових накладних, оприбуткування, продаж товару за квітень та грудень 2012 року, що використані позивачем для оптимізації своєї діяльності (а.с.68-115).

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст. 86 КАС України, суд відмічає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими субєктами права.

Суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704; далі за текстом Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Відповідно до положень ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Статтею 903 встановлено наступне: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 905 строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Оцінивши зазначений правочин за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що спірний правочин укладений між правоздатними та дієздатними фізичними особами-підприємцями, за формою та змістом не суперечить закону, предметом спірного правочину не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Таким чином, даний договір визнається судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочину в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України. Суд також зазначає, що згідно ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

Положеннями п.п. 138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

Підпунктом 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 вищевказаного кодексу, витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до ст. 138.2 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно до положень п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.3 ст. 177 вищевказаного кодексу, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Щодо посилань відповідача стосовно не зумовленості розумними економічними причинами зазначеного договору, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин у ФОП ОСОБА_5 працював за трудовим договором бухгалтер, суд зазначає наступне.

За наявними в матеріалах справи доказами та наданими в ході судового розгляду справи представником позивача поясненнями встановлено, що у ФОП ОСОБА_5 дійсно на посаді головного бухгалтера перебувала у трудових відносинах ОСОБА_6, яка отримувала заробітну плату відповідно до укладено з нею трудового договору від 02.07.2010 року (а.с. 63-65).

Відповідно до зазначеного договору остання виконувала обовязки головного бухгалтера лише в тому обсязі, що передбачено чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Частиною сьомою статті 8 вказаного Закону передбачено, що головний бухгал тер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бу хгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітно сті; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпе чує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фі нансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (1702-18), інформацію централь ному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуван ню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Послуга з інформаційної обробки та формуванню баз даних, що надавала ФОП ОСОБА_4 позивачу, внаслідок специфічного характеру такої діяльності (необхідність від повідних професійних навичок, знань, вмінь та досвіду) самостійно позивачем чи його бу хгалтером вона не могла бути виконана в силу відсутності у останніх таких навичок, знань, вмінь та досвіду.

Крім цього, діяльність в сфері бухгалтерського обліку та в сфері інформатизації є різними за своєю природою видами послуг.

Так, згідно із Класифікатором видів економічної діяльності (в редакції наказу Держспоживстандарту України від 11.10.2010 N 457) діяльність в сфері бухгалтерського обліку відноситься до розділу 69 Класифікатора, тоді як діяльність в сфері надання інфо рмаційних послуг - до розділу 63.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_4 є оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов'язана з ними діяльність, що відноситься до розділу 63.11 Класифікатора.

Приймаючи оскаржуване податкове повідомлення рішення від 19.12.2014 року №, контролюючий орган дійшов не вірного висновку щодо безпідставного віднесення позивачем до інших витрат не повязаних з господарською діяльністю коштів у розмірі 121000,00 грн, оскільки, інформаційна обробка та формування баз даних необхідна фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 для здійснення ефективної організації збуту друкованої продукції, а отже, понесені витрати по договору укладеному позивачем із ФОП ОСОБА_4 про надання послуг у сфері інформатизації правомірно віднесено ним до витрат, які враховуються для визначення обєкта оподаткування.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення від 19.12.2014 року № прийняте відповідачем не у межах та не у спосіб передбачений діючим законодавством України, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, пояснень представників сторін, судом встановлено відсутність порушень в діях позивача при формуванні витрат по взаємовідносинам з його контрагентом, в наслідок чого відсутнє збільшення сум доходу, отриманого від здійснення діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України відповідач суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. За таких умов, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 19.12.2014 р. не відповідає вимогам закону, що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, 62415, Харківська обл., Харківський р-н, с. Жовтневе, вул. Горянська, 2, інші відомості суду не відомі) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят два) грн 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 30 червня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.