Справа № 813/688/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року № 813/688/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трентова ЛТД» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю «Трентова ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «Трентова ЛТД») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Личаківському районі м. Львова) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.01.2015 року № /764.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Трентова ЛТД» зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 13.01.2015 № 6/15-10/38425097 щодо невикористання основних фондів (автомобілів) ТОВ «Трентова ЛТД» в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, є безпідставними, оскільки у товариства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з придбання транспортних засобів та використання їх у власній господарській діяльності, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Зазначає, що позивачем було віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 354721,25 грн, сплачене при придбанні автомобілів Range Rover Еvogue, Toyota Land Cruiser, Ssang Yong Korando. Вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийняте безпідставно, тому просить суд його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що згідно з поданою ТОВ «Трентова ЛТД» до ДПІ у Личаківському районі м. Львова податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2014 року та додатками, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку, що відображена у рядку 23.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме вересня 2014 року складає 413781 грн. Стверджує, що причиною виникнення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло відємне значення ПДВ) є нарахування податкового кредиту внаслідок придбання (будівництва) основних фондів, а саме автомобілів та нерухомого майна. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для його скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Трентова ЛТД» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень, листопад 2014 року, про що 13.01.2015 складено акт № 6/15-01/38425097 (далі акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено, що:

- сума податку на додану вартість, яка підлягатиме до відшкодування на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року становить 59060 грн;

- в порушення вимог п.198.5 ст.198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у банку за жовтень 2014 року на 354721 грн;

- сума податку на додану вартість, яка підлягатиме до відшкодування на розрахунковий рахунок за листопад 2014 року становить 810167 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 21.01.2015 винесено податкове повідомлення-рішення № /764, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 88680 грн.

Не погодившись із винесеним повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався Конституцією України, Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлено право на включення до податкового кредиту звітного періоду сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1 - 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

На підтвердження здійснення операцій з придбання товарів з метою їх використання у межах господарської діяльності позивачем долучено до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського обліку.

Між ТОВ «Трентова ЛДТ» та ТОВ «ОСОБА_3 Еліт» укладено договір купівлі-продажу від 11.12.2013 № 1, предметом якого є продаж автомобіля Range Rover Evoque на суму (на момент оплати) 923774,45 грн, в т.ч. ПДВ 153 962,41 грн.

ТОВ «ОСОБА_3 Еліт» виписало позивачу податкові накладні від 12.12.2013 № 148 та від 22.05.2014 № 182.

Зазначені податкові накладні відображені в реєстрі отриманих податкових накладних та сума ПДВ відображена в податковому кредиті декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року (з врахуванням уточнюючого розрахунку) на загальну суму ПДВ 153962,41 грн.

Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжних доручень від 12.12.2013 № 92 та від 22.05.2014 № 169.

Окрім того, наказом від 30.05.2014 № 4-В «Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації», автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.05.2014 р.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 061313, автомобіль Range Rover Evoque, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ТОВ «Трентова ЛТД».

Між ТОВ «Трентова ЛДТ» та ТОВ «ОСОБА_3 Еліт» укладено договір купівлі-продажу від 11.12.2013 № 1, предметом якого є продаж автомобіля Range Rover Evoque на суму (на момент оплати) 923774,45 грн, в т.ч. ПДВ 153 962,41 грн.

ТОВ «ОСОБА_3 Еліт» виписало позивачу податкові накладні від 12.12.2013 № 148 та від 22.05.2014 № 182.

Зазначені податкові накладні відображені в реєстрі отриманих податкових накладних та сума ПДВ відображена в податковому кредиті декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року (з врахуванням уточнюючого розрахунку) на загальну суму ПДВ 153962,41 грн.

Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжних доручень від 12.12.2013 № 92 та від 22.05.2014 № 169.

Окрім того, наказом від 30.05.2014 № 4-В «Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації», автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.05.2014.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 061313, автомобіль Range Rover Evoque, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ТОВ «Трентова ЛТД».

На підтвердження факту використання автомобіля в господарській діяльності позивачем також долучено договір СТД від 02.06.2014 № 3296501 страхування транспортного засобу та договір СТД від 02.06.2014 № 3296500 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпеченого транспортного засобу Range Rover Evoque, державний номерний знак НОМЕР_1.

Між ТОВ «Трентова ЛДТ» та ТОВ «Сервісний центр «Діамант» укладено договір купівлі-продажу від 17.09.2014 № 5412, предметом якого є продаж автомобіля Toyota Land Cruiser на суму (на момент оплати) 813052 грн, в т.ч. ПДВ 135508,67 грн.

На підставі видаткової накладної від 23.09.2014 № ДМ00000256 ТОВ «Сервісний центр «Діамант» передало у власність товар: Toyota Land Cruiser КDJ150 VIN JTEBH3FJ70K142672.

На зазначений товар ТОВ «Сервісний центр «Діамант» виписало позивачу податкову накладну від 17.09.2014 № 132.

Зазначена податкова накладна відображена в реєстрі отриманих податкових накладних та сума ПДВ відображена в податковому кредиті декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року (з врахуванням уточнюючого розрахунку) на загальну суму ПДВ 135508,67 грн.

Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжного доручення від 17.09.2014 № 243.

Окрім того, наказом від 30.09.2014 № 12-В «Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації», автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.09.2014.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 414308, автомобіль Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований за ТОВ «Трентова ЛТД».

На підтвердження факту використання автомобіля в господарській діяльності позивачем також долучено договір від 24.09.2014 № 3297606 страхування транспортного засобу.

Між ТОВ «Трентова ЛДТ» та ІП «АІС -Захід» укладено договір від 22.09.2014 № 179, предметом якого є продаж автомобіля Ssang Yong Korando на суму 376900,00 грн, в т.ч. ПДВ 62816,67 грн.

На підставі видаткової накладної від 24.09.2014 № 995 ІП «АІС -Захід» передало у власність товар: Ssang Yong Korando (DС210DU; Д77692-ККРТА0В1SSЕР165487-Ш0034551).

На зазначений товар ІП «АІС -Захід» виписало позивачу податкову накладну від 22.09.2014 № 323.

Зазначена податкова накладна відображена в реєстрі отриманих податкових накладних та сума ПДВ відображена в податковому кредиті декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року (з врахуванням уточнюючого розрахунку) на загальну суму ПДВ 62816,67 грн.

Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжного доручення від 19.09.2014 № 246.

Окрім того, наказом від 30.09.2014 № 11-В «Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації», автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.09.2014.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 414493, автомобіль Ssang Yong Korando, державний номерний знак НОМЕР_3, зареєстрований за ТОВ «Трентова ЛТД».

На підтвердження факту використання автомобіля в господарській діяльності позивачем також долучено договір СТД від 26.09.2014 № 3338082 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпеченого транспортного засобу Ssang Yong Korando, державний номерний знак НОМЕР_3, договір СТД від 26.09.2014 № 3338083 страхування транспортного засобу Ssang Yong Korando, державний номерний знак НОМЕР_3.

Також позивачем надано наказ № 16/1-В від 01.10.2014 «Про використання паливно-мастильних матеріалів для автомобілів», яким встановлено базові лінійні норми витрат палива на автомобілі, підвищуючі коефіцієнти коригування норм витрат палива з урахуванням дорожніх, кліматичних та інших експлуатаційних факторів.

Між ТОВ «Трентова ЛТД» та ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» укладено договір купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток від 26.09.2014 № 240БКПК-1717.

Відповідно до акту звірки від 11.11.2014, накладних на відпуск товарів № 240БКПК-1717- за період з 01.10.2014 по 31.10.2014 позивачем придбано 851,88 л пального за договором від 26.09.2014 № 240БКПК-1717.

Витрати придбаного пального підтверджуються подорожніми листами службового легкового автомобіля та актами списання.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив, що під час проведення перевірки податковим органом не було досліджено фактичності здійснення пробігу, його протяжність і маршрути.

У сукупності вищенаведені фактичні обставини справи та наведені документи доводять факт придбання товарів (автомобілів Range Rover Еvogue, Toyota Land Cruiser, Ssang Yong Korando) та використання їх у власній господарській діяльності.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій ТОВ «Трентова ЛТД», суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.

Щодо відсутності наказів про відрядження особи, яка користувалася службовим автомобілем та звітів про використання коштів виданих на відрядження або під звіт суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Згідно з п. 2 Порядку складання звіту про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 24.12.2013 року № 845, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт , подається до закінчення пятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт.

Враховуючи те, що ні відрядження, ні використання коштів під звіт не відбувалось, відповідно звіт про використання коштів не складався.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. При цьому реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами, а правомірність виставленого податкового повідомлення-рішення відповідач не довів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Суд присуджує з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, всі здійснені стороною, яка не є суб'єктом владних повноважень, та документально підтверджені судові витрати, на користь якої ухвалене судове рішення.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 21.01.2015 року № /764.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Трентова ЛТД» (79032, м. Львів, вул. Пасічна, 95, ) 565 (пятсот шістдесят пять) гривень 23 копійки судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.