Справа № 2н-1757/10/0670 (2а-1757/10)
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/24366/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Іваненко Я.Л., Пасічник С.С. , розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Головного управління Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України, Апеляційного суду Вінницької області про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів з вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2010р., яка набрала законної сили, позов задоволено частково. Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_2 за період з червня 2005 року по червень 2008 року 145721,34 грн. недоотриманої заробітної плати. Зобов'язано Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою "Виконання рішень судів на користь суддів", відшкодовано позивачу понесені судові витрати в сумі 80,00 грн. з Державного бюджету України через Державне казначейство України. В задоволенні позову до Апеляційного суду Вінницької області та Міністерства фінансів України відмовлено.

В лютому 2014 року Державна судова адміністрація України звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови цього суду від 22.03.2010р.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2014р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014р., задоволено частково заяву Державної судової адміністрації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2010р. Скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2010р. та ухвалено нову постанову, якою стягнуто з Міністерства фінансів України на користь ОСОБА_2 66891,53 грн. суму недоотриманої заробітної плати за період з 01.06.2005р. по 01.01 2006р.

У касаційній скарзі представник Міністерства фінансів України з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами першої та апеляційної інстанцій, просить постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014р. скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зокрема, вказує на те, що суди безпідставно стягнули з Міністерства фінансів України суму недоотриманої ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01.06.2005р. по 01.01 2006р.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Як вбачається із матеріалів справи, Державна судова адміністрація України звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови цього суду від 22.03.2010р., посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому істотною обставиною для справи, що не могла бути відома на час розгляду судом справи, вважає постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2011р., якою скасовано постанову Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2007р. в частині визнання протиправним та скасування п.4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці суддів" від 03.09.2005р. №865, в порядку перегляду за нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 245 цього Кодексу встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином, в даному випадку необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2011р. на момент вирішення даної справи Житомирським окружним адміністративним судом 22.03.2010р, постановлена не була та не могла бути відома суду і особам, що брали участь у справі, а тому не може бути передбаченою законом підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України.

За вказаних обставин суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, безпідставно задовольнив заяву Державної судової адміністрації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2010р. та помилково скасував вказану постанову.

Висновки судів про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими з підстав передбачених п. 4. ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути) безпідставні, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи, зокрема, поданій Державною судовою адміністрацією України заяві.

Із матеріалів справи вбачається, що судове рішення, яке Державна судова адміністрація України просила переглянути за нововиявленими обставинами прийнято на підставі, в тому числі, і постанови Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2007р., яка в подальшому була скасована постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2011р.

Однак, як зазначалось вище, Державна судова адміністрація України, у поданій заяві не посилалась як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, на п. 4. ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, у випадку подання даної заяви з вказаних підстав, Державною судовою адміністрацією України був пропущений місячний строк звернення до суду, тому висновок судів щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до п. 6 ст. 230 Кодексу адміністративного судочинства України розглянувши касаційну скаргу, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу в разі скасування судових рішень і постановлення нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230, 239, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014р. скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву Державної судової адміністрації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2010р. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач Кочан В.М.

судді Іваненко Я.Л.

Пасічник С.С.