Справа № 2а-13160/11/1370
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/45525/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області), начальника Галицького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - начальник Галицького РВ ГУ МВС України у Львівській області), Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області (далі - ГУ ДКУ у Львівській області) про визнання протиправними наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що проходив службу в органах внутрішніх справ, з якої його звільнено з 22 квітня 2008 року в запас за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), згідно з наказом ГУ МВС України у Львівській області від 22 травня 2008 року №184 о/с. Зазначає, що після звільнення йому стало відомо, що наказами Галицького РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області від 20 грудня 2007 року №351 та від 05 березня 2008 року №67 йому оголошено догану за порушення службової дисципліни та сувору догану за порушення кримінально-процесуального законодавства. Посилаючись на те, що його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а оскаржувані накази прийняті відповідачем з порушенням вимог законодавства, просив суд, визнати протиправними та скасувати накази Галицького РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області від 20 грудня 2007 року №351 та від 05 березня 2008 року №57, наказ ГУ МВС України у Львівській області від 22 травня 2008 року №184 о/с, поновити на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік, 126809,02 грн судових витрат та відшкодувати 5000,00 грн моральної шкоди.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, не взято до уваги норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС). Вказує, що суди не дали належної оцінки обставинам справи, зокрема його мотивам поважності причин пропуску строку та доводам про те, що при проведенні службових розслідувань у 2007-2008 роках, відповідачем не відібрано у нього пояснень. Крім того, з наказами №351, №57 його не ознайомлено, а наказ №184 о/с про звільнення ОСОБА_4 видано відповідачем під час перебування позивача на лікуванні.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 2007 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Галицького РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області.

Наказом начальника Галицького РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області від 20 грудня 2007 року №351 лейтенанту міліції ОСОБА_4 оголошено догану за порушення виконавської та службової дисципліни, що виразилось у неприбутті позивача на інструктаж перед заступанням на службу.

Ці обставини підтверджені висновком службової перевірки від 20 грудня 2007 року.

Наказом від 05 березня 2008 року №67 ОСОБА_4 оголошено сувору догану за порушення вимог кримінально-процесуального законодавства України під час проведення перевірки за зверненням громадян.

Підставою видачі цього наказу став висновок службового розслідування від 25 лютого 2008 року, проведеного за поданням прокурора Галицього району м. Львова про усунення порушень вимог закону працівниками Галицького РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області при проведенні перевірок в порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області від 22 травня 2008 року №184 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ у запас із займаної посади за підпунктом «є» пункту 63 (за порушення дисципліни) Положення №114.

Підставою звільнення позивача стали висновок службової перевірки від 20 травня 2008 року, подання про звільнення від 21 травня 2008 року та рішення кадрової комісії від 22 травня 2008 року.

Вирішуючи спір, суди правильно керувались Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням №114.

За умовами статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивача звільнено за невихід на службу без поважних причин. За цим фактом відповідачем проведено службову перевірку, за результатами якої 20 травня 2008 року складено відповідний висновок.

Цією перевіркою встановлено, що 19 травня 2008 року ОСОБА_4 порушив дисципліну та внутрішній розпорядок роботи, що виразилось у невиході на роботу і не повідомленні керівництву відділу та сектору про причини такого невиходу. У поясненнях позивач зазначив, що з 19 травня 2008 року перебуває на лікуванні, однак документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність не надав.

Вирішуючи спір та перевіряючи доводи позивача про перебування його на лікуванні з 19 травня 2008 року, суд першої інстанції надіслав до сектору медичного забезпечення ГЦУ МВС України у Львівській області запит про надання інформації з цього приводу.

Листом від 19 березня 2012 року №21/149 сектор медичного забезпечення ГУ МВС України у Львівській області повідомив, що ОСОБА_4 у травні 2008 року на лікуванні не перебував.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Враховуючи те, що доводи позивача про звільнення його з органів внутрішніх справ під час перебування на лікуванні, не знайшли підтвердження під час розгляду справи та спростовані наданими документами, а інших доказів щодо поважності причин відсутності на робочому місці 19 травня 2008 року ОСОБА_4 не надав, суди обґрунтовано вважали доведеним факт порушення службової дисципліни позивачем в цей день.

Що стосується виправлень у датах прийняття оскаржуваних наказів про застосування дисциплінарних стягнень та розбіжностей в їх номерах, то суди дослідили журнали обліку наказів, вказівок, розпоряджень Галицького РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області за 2007 та 2008 роки та правильно зазначили, що матеріали справи спростовують доводи позивача про підробку цих наказів.

Водночас, допущена відповідачем описка у номері наказу від 05 березня 2008 року, зазначеному у послужному списку позивача, не свідчить про протиправність цього наказу та не є підставою для його скасування, оскільки факти порушення службової дисципліни ОСОБА_4, зазначені в цьому наказі №67, підтверджені наданими доказами, зокрема висновками службових розслідувань та рапортами керівництва.

За таких обставин, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.

Доводи касаційної скарги щодо тривалого з'ясування судами причин поважності пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права не мають правового значення для вирішення спору, оскільки ці обставини судами перевірені і строк звернення до суду позивачу поновлено.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Мотиви касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак