Справа № 2-а-12/10
Суддя: Лященко О. В.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Володимир-Волинський міський суд Волинської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2010 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир- Волинський справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС взводу №5 ДПС ДАІ м.Луцьк УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

25 грудня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу №5 ДПС ДАІ м.Луцьк УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення

до адміністративної відповідальності.

В позовній заяві посилається на ту обставину, що у відповідності до Розпорядження №466 МВС України від 21.05.2009р. на працівників ДАі покладається обов»язокк: не допускати випадків здійснення контролю правил дорожнього руху із місць, закритих для візуального огляду, виключати випадки документування порушень, встановленого швидкісного режиму транспортних засобів у зонах дії знаків, що обмежують швидкість на в»їздах у населені пункти на відстані меншій ніж за 1000м.. виключати випадки складання адміністративних протоколів відносно водіїв, без доведення їх вини, чи достатніх доказів, без фото фіксації та показів свідків, тощо і до винесеної постанови додавати водію 3-4 знімки зафіксованого порушення.

У порушення вимог даного Розпорядження, відповідач 27.09.2009р. працював в межах с. Піддуці Луцького району по виявленню порушень правил дорожнього руху, у невидимій зоні для його візуального огляду, а при оформленні ним адміністративного протоколу та постанови на вимогу позивача він не видав 3-4 знімки зафіксованого ним порушення приладом «Візир». Окрім того, фіксування швидкісного порушення відповідач здійснював майже на межі населеного пункту, а не в його глубині до 1000м., як вимагається вище названим Розпорядженням МВС України. На вимогу позивача він не надав сертифікату приладу «Візир», яким працівник міліції зафіксував порушення правил вуличного руху, якого здійснював у ручному режимі.

Ту обставину, що відповідач 27.09.2009р. здійснював фіксування порушень приладом «Візир» не в автоматичному режимі, а в ручному в тому числі із закритого місця, позивач зафіксував мобільним телефоном і про це повідомив у той же час до УМВС України Волинської області по телефону довіри, та оскаржив прокурору. Відповідач не надав документу, який би підтверджував сертифікацію і відповідність приладу «Візир» яким він користувався 27.09.2009р. та про його допуск до роботи із ним, в ручному режимі.

Вважає, що зафіксоване порушення у ручному режимі, не являється належно зафіксованим і він не може відповідати за ним, оскільки є не неналежно доведеним про вчинення правопорушення, у зв»язку з чим складений ним протокол та постанова мають бути визнані не чинними.

У відповідності до вимог Розпорядження МВС України №466 від 21.05.2009р. на працівників ДАІ покладається обов»язок. виключати складання протоколів відносно водіїв без достатніх доказів та показів свідків закликаних для їх посвідчення. В порушення цього, відповідач склав відносно нього адмінпротокол та виніс постанову про вчинене адміністративне правопорушення без достатніх і належних доказів, а як свідка зазначив в складеному ним адміністративному протоколі відносно позивача свого напарника - працівника міліції.

Згідно п. 1.22 Розпорядження МВС України на суб»єкта оскарження покладений обов»язок в місцях здійснення контролю швидкості технічними приладами в автоматичному режимі, виставити відповідні знаки та щити єдиного зразка про що доповісти ДДАІ до 1.06.2009р.

В порушення вимог цього Розпорядження на території населеного пункту с.Піддубці станом на 27.09. 2009р. такі попереджувальні щити про ведення контролю швидкості відсутні, а здійснення фіксації контролю швидкості здійснюється і складаються постанови про фіксацію порушень з боку водіїв у той час, як суб»єкт владних повноважень сам не дотримується встановлених вимог і правил.

Дії працівника міліції у цій справі та суб»єкта оскарження він оскаржив прокурору для принесення ним протесту на адміністративний протокол та постанову, як на такі що постановлені в порушення законодавства та нормативних актів МВС України але вона була скерована на вирішення до суб»єкта оскарження, у зв»язку з чим при вирішенні моєї скарги ним, у мене не було взято навіть пояснення і не здійснено перевірки скарги у підтвердження моїх доводів і неправомірних його дій.

Просить постанову АС №035122, винесену відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 260 грн., * визнати протиправною та скасувати.

В судовому засіданні під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1позов підтримав, в своїх поясненнях послався на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 для участі у розгляді справи за викликом суду не з»явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем проходження служби, подали суду заперечення проти позову та просять справу розглядати у їх відсутності, а тому суд вважає про можливість розгляду даної справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю.

Копією постанови АС №035122, винесеної відповідачем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП та

накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 260 грн., стверджується, що 27 вересня 2009 року о 14 год 56 хв в с.Підцубці Луцького району, який позначений дорожнім знаком 5.45, ОСОБА_2 керував автомобілем Шкода д.н.з.АС 4605 АЕ, рухався зі швидкістю 86 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, за що визнаний винним у порушенні ч.І ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього знімків, зроблених приладом «Візір», інших доказів

вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення немає.

У відповідності до Розпорядження №466 МВС України від 21.05.2009р. на працівників ДА1 покладається обов»язок: не допускати випадків здійснення контролю правил дорожнього руху із місць, закритих для візуального огляду, виключати випадки документування порушень, встановленого швидкісного режиму транспортних засобів у зонах дії знаків, що обмежують швидкість на в»їздах у населені пункти на відстані меншій ніж за 1000м.. виключати випадки складання адміністративних протоколів відносно водіїв, без доведення їх вини, чи достатніх доказів, без фото фіксації та показів свідків, тощо і до винесеної постанови додавати водію 3-4 знімки зафіксованого порушення.

В порушення вимог даного Розпорядження, відповідач 27.09.2009р. працював в межах с. Піддуці Луцького району по виявленню порушень правил дорожнього руху, у невидимій зоні для його візуального огляду, а при оформленні ним адміністративного протоколу та постанови на вимогу позивача він не видав 3-4 знімки зафіксованого ним порушення приладом «Візир». Окрім того, фіксування швидкісного порушення відповідач здійснював майже на межі населеного пункту, а не в його глубині до 1000м., як вимагається вище названим Розпорядженням МВС України. На вимогу позивача він не надав сертифікату приладу «Візир», яким працівник міліції зафіксував порушення правил вуличного руху, якого здійснював у ручному режимі.

Ту обставину, іцо відповідач 27.09.2009р. здійснював фіксування порушень приладом «Візир» не в автоматичному режимі, а в ручному в тому числі із закритого місця, позивач зафіксував мобільним телефоном і про це повідомив у той же час до УМВС України Волинської області по телефону довіри, та оскаржив прокурору. Відповідач не надав документу, який би підтверджував сертифікацію і відповідність приладу «Візир» яким він користувався 27.09.2009р. та про його допуск до роботи із ним, в ручному режимі.

Вважає, що зафіксоване порушення у ручному режимі, не являється належно зафіксованим і він не може відповідати за ним, оскільки є не неналежно доведеним про вчинення правопорушення, у зв»язку з чим складений ним протокол та постанова мають бути визнані не чинними.

У відповідності до вимог Розпорядження МВС України №466 від 21.05.2009р. на працівників ДАІ покладається обов»язок. виключати складання протоколів відносно водіїв без достатніх доказів та показів свідків закликаних для їх посвідчення. В порушення цього, відповідач склав відносно нього адмінпротокол та виніс постанову про вчинене адміністративне правопорушення без достатніх і належних доказів, а як свідка зазначив в складеному ним адміністративному протоколі відносно позивача свого напарника - працівника міліції.

Згідно п. 1.22 Розпорядження МВС України на суб»єкта оскарження покладений обов»язок в місцях здійснення контролю швидкості технічними приладами в автоматичному режимі, виставити відповідні знаки та щити єдиного зразка про що доповісти ДДАї до 1.06.2009р.

В порушення вимог цього Розпорядження на території населеного пункту с.Підцубці станом на 27.09. 2009р. такі попереджувальні щити про ведення контролю швидкості відсутні, а здійснення фіксації контролю швидкості здійснюється і складаються постанови про фіксацію порушень з боку водіїв у той час, як суб»єкт владних повноважень сам не дотримується встановлених вимог і правил.

За таких обставин справи суд вважає, що дії відповідача не відповідали вимогам чинного законодавства, а тому поскільки інших доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненому не здобуто, позов підлягає до задоволення.оскільки для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача не було достатніх доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення.

На підставі ч.І ст.122 КУпАП, керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 71, 72, 94, 98, 158- 161,163 КАС України, суд-

постановив:

Адміністративний позов задовільнити повністю.

Постанову АС №035122 від 27 вересня 2009 року, винесену інспектором ДПС взводу №5 ДПС ДАІ м.Луцьк УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 260 грн.' - визнати протиправною та скасувати.

Витрати пов»язані з розглядом справи в суді - віднести на рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження.

Г оловуючий