Справа № 814/1733/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Справа № 814/1733/15

м. Миколаїв

14:10

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомУправління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, пр. Жовтневий, 55-є, м. Миколаїв, 54018
до відповідачаВідділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, вул. Очаківська, 142, м. Миколаїв, 54036
провизнання протиправною і скасування постанови від 27.04.2015 ВП № 43759229,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції (далі орган ДВС) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 27.04.2015р. (виконавче провадження №43759229) про повернення стягувачу виконавчого документа у справі №2а-4436/10/1470, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 22.05.2014р. Позов мотивував тим, що державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів для встановлення місцезнаходження боржника, не встановив наявність у нього майна та можливість покладення на нього стягнення за виконавчим документом.

Позивач надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності представника позивача в порядку письмового провадження.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких вважав дії державного виконавця законними, просив у позові відмовити. Надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі його представника.

На підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд приходить до такого.

На виконанні органу ДВС перебувало зведене виконавче провадження ВП 42981006, до складу якого входило виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-4436/10/1470 від 22.05.2014р., виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про стягнення коштів в сумі 1177,57 грн з ПАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона №1» на користь Управління ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва.

05.06.2014р. державним виконавцем за участі представника стягувача ОСОБА_2 було складено акт про те, що виходом за адресою боржника, вказаною в виконавчому документі на момент проведення виконавчих дій, приміщення з вказаною адресою не виявлено.

14.01.2015р. державним виконавцем за участі представника стягувача ОСОБА_2 було складено акт про те, що за адресою боржника, вказаною в виконавчому документі, охоронець не надав доступу до майна і приміщення, не допустив для перевірки майнового стану боржника; також повідомив, що за даною адресою ПАТ «СПМК №1» не знаходиться, а знаходиться підприємство ПМК; на приміщенні знаходиться (пр.Мічуріна 2а) вивіска з назвою боржника.

В подальшому державним виконавцем органу ДВС було винесено оскаржувану постанову від 27.04.2015 року, якою на підставі п.5 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернутий стягувачу. У мотивувальній частині зазначеної постанови вказано, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо зясувати місцезнаходження боржника.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи.

Згідно із частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника юридичної особи здійснює державний виконавець.

Відповідно до абзацу 2 п. 3.12. Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Отже законодавством визначено значний перелік дій державного виконавця, які він вчиняє для розшуку боржника - юридичної особи та майна такого боржника.

Однак субєкт владних повноважень, на якого в адміністративному судочинстві покладений тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, не надав суду доказів здійснення ним всіх визначених законодавством заходів для встановлення місцезнаходження боржника та/або його майна.

До того ж, суд критично оцінює складений державним виконавцем акт від 14.01.2015р. про не допуск його охоронцем для здійснення виконавчих дій, в якому в тому числі зазначено про те, що на приміщенні знаходилась вивіска із найменування боржника. Адже відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити їх огляд, примусово відкривати і опечатувати такі приміщення і сховища; залучати для провадження виконавчих дій працівників органів внутрішніх справ.

В той же час виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, та від його повноцінного здійснення залежить авторитет судової влади та держави в цілому.

За таких обставин суд вважає, що відповідач не довів в суді, що ним вчинені усі необхідні та можливі заходи для встановлення місцезнаходження боржника з метою повного виконання рішення суду. В такій ситуації державний виконавець неправомірно повернув виконавчий документ стягувану на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163, 167, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 27.04.2015 (виконавче провадження № 43759229) про повернення виконавчого документу стягувачеві.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Князєв