Справа № 802/3943/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3943/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Лозінська Н.В.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість по податку на додану вартість в загальному розмірі та по податку на доходи з фізичних осіб в загальному розмірі 22704 гривні 77 копійок.

Вказані кошти в добровільному порядку відповідачем не сплачені, у зв`язку з чим дана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України, Кодекс) передбачено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до положень підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом (пункт 54.1 статті 54 ПК України).

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 вказаного Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 16752 гривні 83 копійки та заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 5951 гривень 94 копійки, що підтверджується розрахунком (а.с.08), поданими відповідачем деклараціями (а.с.43-44), податковим повідомленням - рішенням № від 16 квітня 2014 року (а.с.40), а також витягами із облікової картки платника податків (а.с.09-32).

Відповідачеві направлялась податкові вимоги №1/895 від 24 червня 2010 року, №2/1328 від 06 травня 2010 року, проте залишились невиконаними в повному обсязі. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості матеріали справи не містять.

Колегія суддів не враховую посилання представника відповідача як на підставу для відмови у задоволенні адміністративного позову на те, що податковим органом неправомірно нараховано пеню на суму боргу, що була розстрочена ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року у справі №2а/0270/3296/11.

Статтею 129 Податкового кодексу України передбачені підстави та порядок нарахування пені.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1. статті 129 ПК України передбачено, що пеня нараховується у тому числі й після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

Відтак, нарахування пені є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання. При цьому, розстрочення виконання судового рішення, застосоване судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої статтею 129 ПК України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 червня 2015 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

ОСОБА_5