Справа № 826/4856/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 червня 2015 року м. Київ № 826/4856/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Верховного суду України

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідача Верховного суду України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2015 р. позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху до 08.054.2015 р. з підстав недотримання позивачем вимог ст. 106 КАС України, а зокрема:

- ч. 3 ст. 106 КАС України - позивач не надав до позовної заяви доказу сплати судового збору, надіславши до суду клопотання від 20.03.2015 р. (вх. від 23.03.2015 р. №01-5/22548/15) про звільнення від сплати судового збору, розглянувши яке суд дійшов до висновку про відсутність об'єктивної можливості надати оцінку майновому стану позивача та встановити його спроможність або неспроможність здійснити сплату коштів в рахунок судового збору за звернення до суду із позовною заявою в адміністративній справі №826/4856/15, як того вимагає ч. 1 ст. 88 КАС України;

- п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України - заявлені позивачем вимоги щодо визнання такими, що стосуються організаційної діяльності відповідача, питання непередавання працівниками відповідача відповідному судді Верховного суду України ряду документів неотримання відповідачем поштової кореспонденції не відповідають ч. 4 ст. 105 КАС України;

- ч. 3 ст. 106 КАС України - позовну заяву в даній справі позивачем скеровано за допомогою електронних засобів зв"язку на електронну адресу суду, разом з тим фактично копії примірника позовної заяви з додатками для відповідача на дату винесення цієї ухвали від позивача до суду не надходило.

Не погоджуючись з даною ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки апелянтом не було виконано вимоги ст. 187 КАС України, а саме: до апеляційної скарги не додано належним чином оформлений документ про сплату апелянтом судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», крім того, також не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Однак ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 08.06.2015 р. у справі №826/4856/15 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2015 р. у цій справі повернуто у зв"язку із неусуненням визначених судом недоліків апеляційної скарги.

При цьому, як вбачається, судом апеляційної інстанції в даній ухвалі зазначено, що разом з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, на обґрунтування якого додатково надано копію листа управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва про відсутність в базі даних персоніфікованого обліку за формою ОК-5 будь-яких даних про пенсійні відрахування за період з 2000 по теперішній час на ім'я ОСОБА_1, що, на думку апелянта, є свідченням того, що останній не був працевлаштований у вказаний період.

Разом з тим, зважаючи на суму судового збору, яку слід було сплатити апелянту, а також те, що звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги є правом суду, а не його обов'язком, суд прийшов до висновку, що клопотання апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2015 р. у справі №826/4856/15 про залишення позовної заяви без руху набрала законної сили 08.06.2015 р. та згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України є обов"язковою для виконання позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2015 р. ОСОБА_1 скеровано до канцелярії суду заяву на виконання вимог ухвали від 25.03.2015 р., клопотання про продовження строку виконання ухвали від 25.03.2015 р. та повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позову у справі (вх. № 01-5/28774/15).

Так, повідомляючи суд про оскарження ухвали від 25.03.2015 р. в апеляційному порядку, одночасно позивач зазначає про зміну на виконання вимог даної ухвали п. 5 прохальної частини позовної заяви, який просить викласти наступним чином:

"Зобов"язати відповідача прийняти рішення про визнання такими, що стосуються організаційної діяльності відповідача, питання непередавання працівниками апарату відповідача відповідному судді Верховного суду України касаційної скарги позивача від 12.05.2008 р. на судові рішення у цивільній справі №22-1633/09 (за нумерацією Апеляційного суду м. Києва), непередавання цієї скарги Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, неотримання відповідачем на поштовому відділенні, яке його обслуговує, поштових конвертів із касаційними скаргами, у період, коли відповідно до діючого законодавства України касаційні скарги подавалися безпосередньо до Верховного суду України, а також встановити наявність компетенції голови відповідача на вирішення цих питань організаційної діяльності відповідача".

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, враховуючи, що позивач не є суб"єктом владних повноважень, заявлена ним уточнена вимога у повному обсязі не відповідає п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, а відтак, недоліки позовної заяви в цій частині залишаються не усуненими.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2015 р. додано примірники уточненої позовної заяви для суду та відповідача.

Водночас, обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивачем повідомлено, що право на звільнення його від сплати судового збору вже було встановлено Окружним адміністративним судом в ухвалі від 13.03.2015 р. №826/507/15. А тому, на переконання позивача, враховуючи, що дана ухвала набрала законної сили, та повідомляючи, що з 13.03.2015 р. його фінансовий стан не змінився, ОСОБА_1 стверджує про відсутність обов"язку доведення ним викладених в ухвалі від 25.03.2015 р. обставин, що стосуються сплати судового збору, посилаючись при цьому на ч. 1 ст. 72 КАС України.

Загалом за своєю суттю доводи позивача в частині посилання на дану норму є вірними та прийняті судом до уваги, разом з тим суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тобто, як вбачається зі змісту наведеної норми та як зазначено судом апеляційної інстанції в ухвалі від 08.06.2015 р., звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову є виключно правом суду, який використовує це право, виходячи із наявних у справі матеріалів та встановлених в рамках конкретної адміністративної справи фактичних обставин.

При цьому в даному випадку повторне звернення позивача із клопотанням про звільнення від сплати судового збору не звільняє ОСОБА_1 від обов"язку виконання вимог ухвали від 25.03.2015 р. про залишення позовної заяви без руху, яка теж набрала законної сили. Водночас до уваги варто взяти й те, що повідомлення позивача про незмінність фінансового становища з 13.03.2015 р. (дата прийняття ухвали у справі №826/507/15) є непідтвердженим належними та допустимими доказами у справі №826/4856/15.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що вимоги ухвали від 25.03.2015 р. у повному обсязі залишились невиконаними.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховного суду України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії - повернути позивачу.

2. Надіслати позовну заяву з матеріалами справи позивачу після закінчення строку на оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська