Справа № 803/2405/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 876/909/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі № 803/2405/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Рекорд Оіл до Луцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ Рекорд Оіл звернулося з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Волинській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 21 жовтня 2014 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 1321073 грн. за основним платежем та 330 268,25 грн. за штрафними санкціями, прийняте Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Луцькою ОДПІ було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ Рекорд Оіл з питань здійснення фінансово господарських операцій, що є обєктом оподаткування податком на додану вартість за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року.

За результатами перевірки інспекцією складено акт від 02 жовтня 2014 року № 8136/2201/38339862, на підставі якого, прийняте податкове повідомлення рішення від 21 жовтня 2014 року № НОМЕР_1, яким донараховано податок на додану вартість у розмірі 1321073,00 грн. за основним платежем та 330268,25 грн. за штрафними санкціями.

Позивач вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки про нікчемність правочинів укладених із ТзОВ Антарес та ПАТ Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта помилковими, оскільки сторони договорів в повному обсязі виконали свої зобовязання.

З наведених підстав просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21 жовтня 2014 року № НОМЕР_1.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі № 803/2405/14 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Луцької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області від 21 жовтня 2014 року № НОМЕР_1.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила Луцька ОДПІ, покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що ТзОВ Рекорд Оіл у липні 2014 року мало взаємовідносини з ПАТ Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта, ТОВ Антарес, ТзОВ Рісол. Господарські операції із вказаними контрагентами не мали реального характеру, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що в період з 17 по 25 вересня 2014 року працівниками Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області проводилася документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ Рекорд Оіл з питань здійснення фінансово господарських операцій за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатом якої складений акт від 02 жовтня 2014 року №8136/2201/38339862.

Відповідно до висновків акту перевірки, податковим органом встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень 2014 року в сумі 1674384,00 грн.

Вказані висновки мотивовані тим, що між позивачем, ТзОВ Антарес та ПАТ Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта були укладені договори поставки нафтопродуктів. Під час перевірки не були надані первинні документи, які підтверджують перевезення нафтопродуктів з нафтобаз до АЗС, які орендує ТзОВ Рекорд Оіл, навантаження (розвантаження) нафтопродуктів, а також відомості про те, хто відвантажував товар та хто отримував нафтопродукти. Крім того ТТН на перевезення нафтопродуктів надано частково, а решта накладних передана на зберігання ПАТ Дніпронафтопродукти, згідно з договором від 01 липня 2014 року №4079. Перевезення нафтопродуктів здійснювалося ТзОВ Рісол, однак до перевірки надано лише 4 факсові копії ТТН. Сукупність цих обставин стала підставою для висновку перевіряючих про нереальність господарських операцій та неправомірне формування податкового кредиту ТзОВ Рекорд Оіл.

На підставі акту перевірки від 02 жовтня 2014 року №8136/2201/38339862 Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення рішення від 21 жовтня 2014 року №, яким донараховано податок на додану вартість у розмірі 1321073,00 грн. за основним платежем та 330268,25 грн. за штрафними санкціями.

Апеляційний суд погоджується с висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання бюджетного відшкодування є підставою для його одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом.

Колегією суддів встановлено те, що ТзОВ Рекорд Оіл у липні 2014 року мало взаємовідносини з ПАТ Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта, ТОВ Антарес, ТзОВ Рісол.

Позивачем на підтвердження виконання умов договорів з контрагентами та обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за перевірений період було надано: податкові накладні, видаткові накладні, копії договорів, акти приймання виконаних робіт, тощо, які свідчать про підставність виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх. Вищевказані первинні документи оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Апеляційний суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, договори позивача не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Відповідачем, належними та допустимими доказами не спростовано мету та реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Апеляційний суд також вказує на те, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відповідність задекларованих наслідків господарських операцій з ПАТ Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта, ТОВ Антарес, ТзОВ Рісол у податковому обліку ТзОВ Рекорд Оіл фактичним господарським відносинам, що здійснювались позивачем.

Таким чином, відповідачем не наведено достатньо переконливих доводів про наявність обставин, які б свідчили про недобросовісність позивача як платника податків.

З урахуванням наведеного, на думку апеляційного суду, оскаржуване податкове повідомлення - рішення не ґрунтується на нормах права, внаслідок чого його слід визнати протиправним та скасувати.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі № 803/2405/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_1