Справа № 679/2668/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/2668/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Ходоровський Б.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

17 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Бондара В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області, ПАТ "Західенергомонтажвентиляція" на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Під час судового засідання позивач та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду І інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 24 травня 1982 року позивач прийнятий на роботу в монтажне управління №7 тресту "Союзенергомонтажвентиляція" машиністом бульдозера, назва підприємства неодноразово змінювалась, останнє найменування - публічне акціонерне товариство "Західенергомонтажвентиляція".

01 серпня 1988 року переведений на посаду електрозварювальника ручної зварки, де працював повний робочий день у складі Хмельницької та налагоджувальної дільниці на роботах з монтажу, наладки та ремонту вентиляційних систем на промислових об'єктах, по 31 грудня 2000 року. Термін виконуваної роботи становить 12 років 5 місяців 1 день.

19 серпня 2014 року позивачу виповнилося 55 років. Оскільки до стажу роботи за Списком №2 не вистачало одного місяця, 30 липня 2014 року повторно працевлаштувався на ту ж посаду, на якій працював по 01 жовтня 2014 року. Загальний період роботи за Списком №2 становить 12 років 7 місяців.

16 жовтня 2014 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Нетішині Хмельницької області про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2, проте листом від 24 жовтня 2014 року за №7168/04 в призначені пенсії за Списком №2 було відмовлено у зв'язку з тим, що період роботи з 01 серпня 1988 року по 21 серпня 1992 року на посаді електрозварювальника ручної зварки згідно пільгової довідки №54 від 13 жовтня 2014 року, виданої ПАТ "Західенергомонтажвентиляція" до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 зараховується до пільгового стажу за Списком №2 без атестації.

Періоди роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року на посаді електрозварювальника ручної зварки та з 30 липня 2014 року по 01 жовтня 2014 року відповідно до пільгової довідки №54 від 13 жовтня 2014 року, виданої ПАТ "Західенергомонтажвентиляція" зарахувати до Списку №2 немає підстав, так як атестація робочого місця за вище вказаними періодами на підприємстві не проводилась.

Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду.

Суд І інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивач фактично працював оспорюваний період електрозварювальником, користувався відповідними пільгами, посада електрозварювальника віднесене до Списку №2, вина позивача у не проведенні на підприємстві атестації його робочого місця відсутня, а тому відповідач діяв неправомірно.

Колегія суду не погоджується з висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13).

З огляду на наведене, відповідач відмовляючи, у зарахування до пільгового стажу спірного періоду, діяв правомірно, оскільки у період з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2000 року та з 30 липня 2014 року по 01 жовтня 2014 року не проведена атестації на підприємстві посади електрозварювальника ручної зварки.

Крім того, колегія суду враховую те, що позивач працював у спірні періоди не повний робочий день, що підтверджується довідкою, виданою ПАТ "Західенергомонтажвентиляція" №76 від 22 квітня 2015 року (а.с. 65).

Доводи апеляційної скарги спростовують встановлені судом першої інстанції обставини та узгоджуються з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

З наведених положень законодавства, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, випливає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області, ПАТ "Західенергомонтажвентиляція" задовольнити повністю.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 червня 2015 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.