Справа № 813/2867/14
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа №876/7022/14, 876/7271/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства Горигляди на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року та додаткову постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства Горигляди до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник - Державна податковоа інспекція у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській област) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ПП «Горигляди» звернулось в суд з позовом до відповідача - ДПІ у Сихівському районі м.Львова, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04 лютого 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 29324,00 грн., в тому числі основний платіж - 23459,00 грн., штрафні (фінансові) санкції -5865,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Додатковою постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року стягнено з Приватного підприємства Горигляди до Державного бюджету України 1 644 (одну тисячу шістсот сорок чотири) гривні 30 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду, позивач оскаржив їх в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивач подав (задекларував) право на податковий кредит, в тому числі щодо взаємовідносин з ТОВ «ОСОБА_1 Ті» та ТОВ «Гарант-буд-сервіс» вчасно - в строк 365 днів. В подальшому до цієї декларації позивач робив декілька раз уточнюючі розрахунки, строк на подачу яких встановлено у 1095 днів (ст.102 ПК України). Таким чином, суд першої інстанції дішов помилкового висновку про те, що строк на подання уточнюючого розрахунку до декларації на ПДВ може становити не більше 365 днів, що суперечить ст. 102 ПК України. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте неправомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити. Також апелянт просить скасувати додаткову постанову, мотивуючи це тим, що судові витрати необхідно покласти на відповідача, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, сторони подали до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а також клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін, підставою чого є досягнення податкового компромісу, в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову необхідно визнати нечинною, а провадження у справі - закрити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 січня 2014 року ДПІ у Сихівському районі м.Львова провела камеральну перевірку даних, задекларованих в уточнюючих розрахунках податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданих ПП Горигляди за листопад-грудень 2011 року, лютий 2012 року, якою встановлено порушення вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України, що вплинуло на розрахунки з бюджетом, а саме: ПП Горигляди подало 14 грудня 2013 року уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2011 року (№ НОМЕР_2) та додаток № 5 (уточнюючий) розшифровку податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, згідно з якими збільшено суму податкового кредиту по контрагенту ТОВ ОСОБА_1 Ті в сумі ПДВ 9683,00 грн., з періодом виписки податкових накладних - листопад 2011 року; 14 грудня 2013 року - уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2011 року (№ НОМЕР_3) та додаток № 5 (уточнюючий) розшифровку податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, згідно з якими збільшено суму податкового кредиту по контрагенту ТОВ Гарант-буд-сервіс в сумі ПДВ 11309,0 грн., з періодом виписки податкових накладних - грудень 2011 року; 16 грудня 2013 року - уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2012 року (№ НОМЕР_4) та додаток № 5 (уточнюючий) розшифровку податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, згідно з якими збільшено суму податкового кредиту по контрагенту ТОВ ОСОБА_1 Ті в сумі ПДВ 2467,00 грн., з періодом виписки податкових накладних - лютий 2012 року. Вказані уточнюючі розрахунки подані поза межами встановленого п.198.6 ст.198 ПК України строку, а саме: понад 365 днів з дати складання податкових накладних.

За результатами перевірки складено Акт № 4/22-11/34814932 від 15 січня 2014 року.

04 лютого 2014 року на підставі вказаного акта ДПІ у Сихівському районі м.Львова прийняла податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ в загальній сумі 29324,00 грн., в тому числі 23459,00 грн. основного платежу та 5865,0 0грн. штрафних санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав права на відображення сум ПДВ за податковими накладними, складеними у листопаді-грудні 2011 року, лютому 2012 року шляхом подання уточнюючих розрахунків в грудні 2013 року, оскільки положення п.198.6 ст.198 ПК України, яка визначає право платника податків на відображення суми ПДВ у складі податкового кредиту протягом 365 днів з моменту складення податкової накладної, є спеціальної нормою по відношенню до ст.50 ПК України та стосується лише платників ПДВ, встановлює порядок використання податкової накладної та строк її дії, а тому регулює вузьке коло правовідносин - лише щодо дати відображення податкової накладної у складі податкового кредиту.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

П.198.2 ст.198 ПК України передбачає, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2011 року ПП Горигляди подало податкову декларацію з ПДВ за листопад 2011 року разом з додатками розшифровку податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та реєстр виданих та отриманих податкових накладних, в яких відображено у складі податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 9683,50 грн., згідно з податковими накладними №121 від 25 листопада 2011 року та № 182 від 30 листопада 2011 року, складеними ТОВ ОСОБА_1 Ті.

04 жовтня 2013 року ПП Горигляди подало уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2011 року, відповідно до якого зменшено суму податкового кредиту з ПДВ за вказаний період на 9683,0 грн., згідно з податковими накладними №121 від 25 листопада 2011 року та № 182 від 30 листопада 2011 року, складеними ТОВ ОСОБА_1 Ті.

Таким чином, станом на 04 жовтня 2013 року сума податку на додану вартість за податковими накладними згідно з податковими накладними №121 від 25 листопада 2011 року та № 182 від 30 листопада 2011 року, складеними ТОВ ОСОБА_1 Ті, залишилась не включеною позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2011 року.

20 січня 2012 року ПП Горигляди подало податкову з ПДВ за грудень 2011 року разом з додатками, у якій відображено у складі податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 11309,21 грн. згідно з податковими накладними № 881 від 30 грудня 2011 року (сума ПДВ 5863,40 грн.) та № 714 від 28 грудня 2011 року (сума ПДВ 5445,80 грн.), виданих ТОВ Гарант-буд-сервіс.

04 жовтня 2013 року позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2011 року, яким зменшено суму податкового кредиту з ПДВ за вказаний період на 11309,21 грн., згідно з податковими накладними № 881 від 30 грудня 2011 року (сума ПДВ 5863,40 грн.) та № 714 від 28 грудня 2011 року (сума ПДВ 5445,80 грн.), виданих ТОВ Гарант-буд-сервіс.

Таким чином, станом на 04 жовтня 2013 року сума ПДВ за податковими накладними № 881 від 30 грудня 2011 року (сума ПДВ 5863,40 грн.) та № 714 від 28 грудня 2011 року (сума ПДВ 5445,80 грн.), виданих ТОВ Гарант-буд-сервіс залишилась невключеною позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2011 року.

19 березня 2012 року позивач подав у ДПІ у Сихівському районі м.Львова податкову декларацію з ПДВ за лютий 2012 року разом з додатками, в якій відображено у складі податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 2466,96 грн. за податковою накладною № 245 від 15.02.2012р., виписаною ТзОВ ОСОБА_1 Ті.

04 жовтня 2013 року у зв'язку з самостіно виявленою помилкою позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ за лютий 2012 року, яким зменшено суму податкового кредиту за лютий 2012 року на 2466,96 грн. за податковою накладною № 245 від 15 лютого 2012 року

Таким чином, станом на 04 жовтня 2013 року вищевказана податкова накладна залишилась невключеною позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2012 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказані податкові накладні, складені ТОВ ОСОБА_1 Ті та ТОВ Гарант-буд-сервіс станом на 14 грудня 2013 року та 16 грудня 2013 року не вважались включеними до складу податкового кредиту ПП Горигляди за листопад-грудень 2011 року та лютий 2012 року, оскільки такий був самостійно відкоригований платником податків уточнюючими розрахунками від 04 жовтня 2013 року.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених п.50.2 цієї статті: або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Строк подання уточнюючого розрахунку регламентований ст.102 ПК України: «Строки давності та їх застосування» та становить 1095 днів.

Вказана норма щодо строків давності є загальною та поширюється на всі правовідносини, якими регулюється порядок визначення податкових зобовязань платників податків.

Разом з тим, ст.198.6 ст.198 ПК України, яка визначає право платника податків на відображення суми податку на додану вартість у складі податкового кредиту протягом 365 днів з моменту складення податкової накладної, є спеціальної нормою по відношенню до ст.50 ПК України, оскільки стосується лише платників ПДВ, встановлює порядок використання податкової накладної та строк її дії, а тому регулює вузьке коло правовідносин - лише щодо дати відображення податкової накладної у складі податкового кредиту.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача права на відображення суми ПДВ на підставі отриманих податкових накладних протягом 1095 днів.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Разом з тим, у процесі судового розгляду справи ПП «Горигляди» подало заяву про намір досягнення податкового компромісу на підставі п.7 п.п.92 р.XX ПК України (вх.№3133/10 від 06.03.2015 р.).

Відповідно до ст.194 КАС України позивач може відмовитись від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу від 25 грудня 2014 року № 63-VIII, визначено особливості уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу.

Відповідно до Підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобовязань згідно із цим підрозділом.

Як вбачається з рішення ДПІ у Сихівському районі м.Львова від 16 березня 2015 року № 4290/10/13-50-22-02-11/277 про погодження застосування податкового компромісу, ПП «Горигляди» на виконання п.8 підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України сплачено в бюджет 1173,00 грн податку на додану вартість.

Враховуючи виконання ПП «Горигляди» вимог п.8 підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України щодо сплати 5% від загальної суми заниження податкового зобовязання, ДПІ у Сихівському районі м.Львова прийняла рішення про досягнення податкового компромісу.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобовязання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

У разі досягнення податкового компромісу перевірки щодо податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за уточненими операціями у наступних періодах за зазначеними податками контролюючими органами не проводяться.

Крім того, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу від 25 грудня 2014 року № 63-VIII розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 11-2 такого змісту: Підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України";

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо сторони досягли примирення.

Згідно з ч.2 ст.203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження в справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження в справі.

Враховуючи те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року у справі № 813/2867/14 є законною та обгрунтованою, колегія суддів, вирішуючи питання про правові наслідки досягнення сторонами у справі примирення, дійшла висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваної постанови нечинною та закриття провадження у справі.

У процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, тому колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на необхідність скасування додаткової постанови суду.

Керуючись ст.ст.157, 160, 195, 197, 203, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Горигляди залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2014 року у справі № 813/2867/14 визнати нечинною, а провадження в справі за позовом Приватного підприємства Горигляди до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - закрити.

Додаткову постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі № 813/2867/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_2