Справа № 521/21880/14-а
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/70/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2015 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі судового засідання Варналій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС Уманського взводу ДПС ДАІ капітана міліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови серії АО1 №048524 від 15.11.2014 року, в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до старшого інспектора ДПС Уманського взводу ДПС ДАІ капітана міліції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги, з урахуванням уточнених, позивач обґрунтував наступним.

15 листопада 2014 року, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, він був зупинений старшим інспектором ДПС Уманського відділу ДПС ДАІ, капітаном міліції ОСОБА_2, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії АБ2 №599121 за перевищення швидкості та відразу винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, серії АО1 №048524, якою на нього накладено штраф в сумі 255 гривень за ч. І статті 122 КУпАП.

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення штрафу були покази приладу вимірювача швидкості «TruCam» №000545, згідно яких, за версією відповідача, ним була перевищена швидкість руху на 36 км. в зоні дії знаку 3.29 ПДР.

Позивач з зазначеною постановою не погоджується з наступних причин.

Посилаючись на п. 19.2. Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 р. №111 «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», позивач вказав, що працівникам підрозділів ДПС забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки, або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Також, позивач вказав, що на його прохання, відповідачем було предявлено «Експертний висновок від 29.07.11р. за № 285 Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, в якому зазначено, що механізм технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20-20" відповідає вимогам нормативних документів cистеми технічного захисту інформації в Україні.

Тобто, на думку позивача, зазначений експертний висновок не є підтвердженням того, що цей вимірювач швидкості сертифікований.

Також, позивач вказав, що на офіційних сайтах підрозділів УКРСЕПРО, відсутня інформація про проведення сертифікації в Україні та видачі сертифіката на прибор ««TruCam».

Крім того, посилаючись на розпорядження МВС України від 21.05.2009 р. №466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», позивач вказав, що цим розпорядженням рекомендовано виключити випадки документування порушень встановленого швидкісного режиму руху транспортних засобів у зонах дії дорожніх знаків, що обмежують максимальну швидкість, на в'їздах в населені пункти на відстані меншій, ніж 1000 м. від його початку та виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото, відеоматеріалів, показів свідків тощо), але його доводи про те, що від початку дії дорожнього знаку, який обмежував швидкість руху до міста зупинки транспортного засобу, відстань складала приблизно 200 - 300 метрів, відповідачем не взято до уваги.

Також позивач вказав, що до складеного протоколу не додано будь-яких фотоматеріалів (відеоматеріалів), які засвідчують факт перевищення швидкості та те, що таке перевищення мало місце більш ніж 1000 метрів від початку дії знаку обмеження швидкості.

На думку позивача, відповідач не повинен був виносити постанову на автомобільній трасі Київ-Одеса, тобто, на місті вчинення, оскільки, як вказав позивач, це суперечить нормам ст. 276 КУпАП.

З огляду на викладене, позивач вважає, що постанова стосовно нього не може вважатися законною та є такою, що порушує його права, тому вказані порушення, є підставою для визнання дій відповідача неправомірними щодо винесення відносно позивача постанови, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО1 №048524 від 15.11.2014р. та закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові та просив позов задовольнити.

Відповідач по справі у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся неодноразово належним чином, у встановленому законом порядку.

У звязку з неявкою відповідача у судове засідання, суд вимушений був відкладати розгляд справи сім разів для надання відповідачу часу прибути у судове засідання та надати до суду заперечення і докази, на їх підтвердження.

Проте, на неодноразові виклики до суду, відповідач не прибув.

Отже, виходячи з викладеного, судом було прийнято всі міри для виклику у судове засідання відповідача та надання ним до суду заперечень і доказів, на їх підтвердження.

Проте, відповідач своїм правом не скористався.

Отже, суд розглядає справу на підставі тих матеріалів про адміністративне правопорушення, які долучені до справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 15 листопада 2014 року, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, був зупинений старшим інспектором ДПС Уманського відділу ДПС ДАІ, капітаном міліції ОСОБА_2, яким стосовно позивача, було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії АБ2 №599121 за перевищення швидкості.(а.с.5).

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення штрафу були, як вказано в протоколі, покази приладу вимірювача швидкості «TruCam» №000545, згідно яких, позивачем була перевищена швидкість руху на 36 км., в зоні дії знаку 3.29 ПДР.

На підставі вказаного протоколу, інспектором ДПС, 15.11.2014 р. було винесено постанову серії АО1 №048524, згідно до якої, на позивача, відповідно до ч. І статті 122 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 255 гривень за.(а.с. 4).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складені старшим інспектором ДПС Уманського відділу ДПС ДАІ, капітаном міліції ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 222 та ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначена особа має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Виходячи зі змісту протоколу, який складено працівником ДПС, вбачається, що даний протокол складено в присутності позивача, після чого надано йому для ознайомлення та дачі письмових пояснень по суті, при цьому позивач був ознайомлений із ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його особистий підпис у складеному протоколі та його запис. (а.с. 5).

Відповідно до п.2.8 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України за № 77 від 26.02.2009 року, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 222 КУпАП, органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Частиною 2 п. 3 ст.222 КУпАП передбачено, що від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративне правопорушення, передбачене частинами 2 та 3 ст.122 - працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Інспектором ДАІ було розглянуто справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

Вказана постанова була отримана позивачем в день її винесення, а саме 15.11.2014 року, що підтверджується особистим підписом позивача у постанові та не заперечується позивачем.

Позивач у 10-денний строк з моменту отримання копії постанови, звернувся до суду з даним позовом.

Отже, строки звернення до суду, позивачем не було порушено.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Пунктом 1.11. Розпорядження МВС України № 466 від 21.05.2009р.«Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» передбачено, що працівники Державтоінспекції під час винесення постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, повинні неухильно дотримуватися вимог статей 33, 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 12.1 даної Інструкції встановлена необхідність фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів для забезпечення визначення суті правопорушення та чіткого зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходиться за кермом.

Проте, до складеного протоколу відповідачем не було додано будь-яких фотоматеріалів (відеоматеріалів), які засвідчують факт перевищення швидкості та те, що таке перевищення мало місце.

Не були зазначені фотоматеріали (відеоматеріали) надані суду під час розгляду справи.

Згідно п. 12.6 цієї Інструкції, підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є матеріали щодо адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно офіційної інформації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, механізм технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc, США відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні, на підставі Експертного висновку від 29.07.11 № 285.

Проте, такий висновок свідчить, що частина приладу (блок зберігання інформації) відповідає нормативним документам, але він не може свідчити про те, що весь прилад пройшов необхідні випробування і сертифікований в Україні.

Крім того, на офіційних сайтах підрозділів УкрСЕПРО, інформація про проведення сертифікації в Україні та видачі Сертифіката відповідності на прилад TruCam LTI 20/20, відсутня.

На думку суду, експертний висновок,- це суб'єктивна думка експерта, яка лише характеризує прилад (частина приладу), описує його можливості

Крім того, експертний висновок (на частину приладу), не може вважатись Сертифікатом відповідності на весь прилад.

Сертифікація продукції, - це цілий комплекс заходів, перевірок та випробувань, за результатами яких видається висновок про відповідність стандартам і нормам України даної продукції і видається Сертифікат відповідності.

Пунктом 19.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС України № 111 від 27.03.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за №576/16592, зазначено, що працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані в Україні, у разі, якщо вони підлягають сертифікації, відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки, або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 33 від 01 березня 2010 року: «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Спеціальні технічні засоби, які працюють в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "TruCam", включено в перелік технічних засобів для визначення швидкості руху.

Згідно ст.11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР, на вимірювання у сфері, у якій їх результат може бути використаний у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов, кожен засіб вимірювальної техніки має пройти повірку або державну метрологічну атестацію та мати допуск для використання в Україні.

Крім того, в інструкції з експлуатації до приладу TruCam LTI 20/20, у розділі 4 «Дорожні установки» в пункті «Вибір місця розташування біля дороги» описаний, так званий «Ефект косинуса», який завжди присутній при вимірах цим приладом. Більш того, у цьому розділі дані таблиці перерахунку швидкості, яка показана на радарі у реальну швидкість (залежно від кута між позицією приладу і напрямком руху автомобіля). Даний кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем. Відповідно до цієї ж інструкцією - «Ефект косинуса» завжди працює на стороні автомобіліста.

Однак, ні у протоколі, ні в постанові не вказано цього кута, а так само не зазначено і інших даних, які впливають на правильність і точність вимірювань, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а саме: результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок, або невизначеності вимірювань.

Також, відповідачем до суду не було надано копії фотознімку автомобіля на час виявлення перевищення швидкості руху автомобілем.

Крім того, Пункт 10.5.25 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», встановлює, що знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» повинен застосовуватись, щоб заборонити рух всіх транспортних засобів з більшою швидкістю, ніж зазначено на знаку, у разі потреби введення на ділянці дороги іншої максимальної швидкості, ніж на попередній ділянці.

Якщо обмеження максимальної швидкості, що його вводять на даній ділянці дороги, більш ніж на 20 км/год змінює її значення проти дозволеної швидкості руху на попередній ділянці, то треба використовувати ступінчасте обмеження швидкості з кроком не більше ніж 20 км/год, послідовним встановленням знаків 3.29, розміщених один від одного на відстані від 100 до 150 м.

Проте, доказів щодо зазначеного, відповідачем до суду не було надано.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як визначено частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач не тільки не надав доказів до суду на підтвердження правомірності своїх дій, але і не прибув у судове засідання.

Незважаючи на те, що справи зазначеної категорії розглядаються у скорочені терміни, суд сім разів відкладав розгляд справи та направляв повідомлення відповідачу про явку до суду та надання доказів по справі, але таких доказів відповічаем суду не було надано.

Пункт 12.10 Правил дорожнього руху зазначає, що у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів, або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності, згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Згідно ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1). на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2). з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3). обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4). безсторонньо (неупереджено); 5). добросовісно; 6). розсудливо; 7). з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8). пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9). з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10). своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з конституційного принципу призумції невинуватості, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст. 71 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, враховуючи те, що відповідач по справі в судове засідання не зявився, письмові пояснення щодо обставин правопорушення по адміністративній справі на адресу суду не надходило, тобто, відповідач не надав жодного доказу щодо правомірності свого рішення, за таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова скасуванню, а адміністративна справа закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 14-1, 222, 245, 246, 251, 255, 256, 268, 276, 280, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 18, 69 , 71, 94, 158-163, 167, 171-2 КАС України суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС Уманського взводу ДПС ДАІ капітану міліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови серії АО1 №048524 від 15.11.2014 року, в справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати дії старшого інспектора ДПС Уманського взводу ДПС ДАІ капітана міліції ОСОБА_2 неправомірними щодо складання постанови серії АО1 №048524 від 15.11.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КупАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень.

Скасувати постанову серії АО1 №048524 від 15.11.2014 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену старшим інспектором ДПС Уманського взводу ДПС ДАІ капітаном міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити, у зв'язку з відсутністю події та відсутністю в його діях ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-, сплачений за квитанцією №ПН 1259 від 29.01.2015 року, судовий збір у розмірі - 73,08 грн.

Постанова суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.171-2, 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням особливостей, встановлених ст.171-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано у порядку, передбаченому ч.3 ст.160 КАС України - 17.06.2015р.

Суддя Н.В. Мирончук