Справа № 808/2518/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року 18 год. 15 хв. Справа № 808/2518/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Дніпро»

до: Енергодарської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання платником єдиного податку четвертої групи та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ «Агро Дніпро» до Енергодарської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізький області, в якій позивач просить суд визнати його платником єдиного податку четвертої групи, зобовязати відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості про позивача, як платника єдиного податку четвертої групи та надати позивачу довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позові та письмових поясненнях, наданих до матеріалів справи, пояснили, що позивач в силу п.п.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, є платником єдиного податку четвертої групи, є сільськогосподарським товаровиробником, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва протягом останніх років, у тому числі у 2014 році значно перевищує 75 відсотків.

Представники позивача просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у наданих запереченнях, вважає, що позивач не може бути платником єдиного податку четвертої групи, що позивач у 2015 році повинен перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, оскільки існує ряд нормативних обмежень, які не надають позивачу можливості бути платником єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 17.06.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що позивач у 2013 році та у 2014 році відносився до платників спеціального режиму оподаткування, був платником фіксованого сільськогосподарського податку, що підтверджується довідками відповідача № 343/10/15 від 27.02.2013 та № 341/10/15 від 26.02.2014, доданих до матеріалів справи.

Також віднесення позивача до платників спеціального режиму оподаткування підтверджується свідоцтвом № 200073197 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, згідно якого другу главу «Фіксований сільського господарський податок», розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України виключено, однак при цьому сільгоспвиробники, які були платниками фіксованого сільськогосподарського податку підпали за системою оподаткування під дію першої глави «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності, розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України.

Згідно п.п.19-1.1.29 та п.п.19-1.1.40 п.19-1.1. ст.19-1 Податкового кодексу України, контролюючи органи виконують такі функції: забезпечують інформування громадськості про реалізацію державної та податкової політика, організовують інформаційно-аналітичне забезпечення та автоматизацію процесів адміністрування.

На виконання зазначених функцій, Державна фіскальна служба України своїм листом від 22.01.2015 № 1816/7/99-99-15-03-01-17 «Щодо справляння місцевих податків і зборів у 2015 році» розяснила, що Закон України № 71 скасовано збір за провадження таких видів підприємницької діяльності, фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему четверту групу), виділено третю групу платників єдиного податку юридичних осіб взамін четвертої та шостої груп.

Фактично Державна фіскальна служба України підтвердила та довела до відома громадськості, в тому числі, до відома платників податків, до яких відноситься позивач, та відповідних контролюючих органів, які здійснюють податкове адміністрування, до яких відноситься відповідач, що платники фіксованого сільськогосподарського податку, яким являвся позивач, трансформовані у платники єдиного податку четвертої групи.

Згідно п.п.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України, субєкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: четверта група сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищую 75 відсотків.

У 2014 році питома вага доходу позивача від сільськогосподарського товаровиробництва, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки у загальній сумі його доходу за попередній податковий (звітний) рік склала 99,00 %, що зазначено у графі 1510 податкової декларації позивача з фіксованого сільського господарського податку за 2015 рік, що значно перевищує 75 %, встановлених п.п.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України для застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, для платників єдиного податку четвертої групи.

Представник відповідача в судовому засіданні погодився та підтвердив, що позивач згідно своїх доходів від сільськогосподарського товаровиробництва у 2014 році, які складають 99,00 % від загального обєму доходів, має застосовувати спрощену систему оподаткування як платник єдиного податку четвертої групи.

Таким чином, зазначене позивачем у позові про те, що позивач замість платника фіксованого сільськогосподарського податку з 01.01.2015 набув статусу платника єдиного податку четвертої групи знаходить своє правове підтвердження із Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII, п.п.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України та листа Державної фіскальної служби України від 22.01.2015 № 1816/7/99-99-15-03-01-17.

Згідно п.п.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Згідно п.299.3 ст.299 Податкового кодексу України, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації субєкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобовязаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

Згідно п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України, у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобовязаний надати протягом двох робочих днів з дня подання субєктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена субєктом господарювання у встановленому порядку.

Позивач для підтвердження у 2015 році статусу платника єдиного податку, на виконання вимог п.п.298.8.1, п.298.8, ст.298 Податкового кодексу України, як сільськогосподарський товаровиробник подав до відповідача документи для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що позивач дійсно на виконання вимог п.п.298.8.1, п.298.8, ст.298 Податкового кодексу України подав до відповідача документи для підтвердження у 2015 році статусу платника єдиного податку четвертої групи, одночасно зауваживши, що на думку представника відповідача позивач подав окремі документи із недоліками та з перевищенням строку їх подачі, однак про такі претензії про недоліки документів та строки їх подачі в письмових запереченнях відповідача на позовну заяву № 4888/10/08-23-10-06 від 15.06.2015 зазначено не було.

В силу приписів п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України відповідач зобовязаний був протягом двох робочих днів з дня подання позивачем документів про підтвердження у 2015 році статусу платника єдиного податку четвертої групи надати письмову вмотивовану відмову.

Відповідачем до матеріалів справи не додано письмової відмови позивачу у реєстрації у 2015 році позивача платником єдиного податку четвертої групи, як це передбачено приписами п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України з підстав наявності у поданих в порядку п.п.298.8.1, п.298.8, ст.298 Податкового кодексу України документах недоліків або порушення строків подачі документів.

Представник відповідача в судовому засіданні назвав відмовою позивачу у реєстрації у 2015 році позивача платником єдиного податку четвертої групи в порядку п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України лист відповідача від 17.03.2015 за №457/10/08-09-15-10, яким позивачу на лист від 13.03.2015 №40 було відмовлено у наданні витягу з реєстру платника єдиного податку четвертої групи.

При таких обставинах, суд не може прийняти до уваги претензії представника відповідача, що позивач при подачі документів для підтвердження у 2015 році статусу платника єдиного податку нібито порушив вимоги п.п.298.8.1, п.298.8, ст.298 Податкового кодексу України та подав документи із недоліками та без дотримання встановленого строку, оскільки такі претензії відповідача не викладені у відповідній письмовій відмові позивачу у реєстрації у 2015 році позивача платником єдиного податку четвертої групи, як того вимагає від відповідача п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України.

Недотримання відповідачем вимог п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України, не надання вмотивованої відмови відповідачем позивачу у реєстрації у 2015 році позивача платником єдиного податку четвертої групи з підстав претензій до позивача, які висловив представник відповідача у судовому засіданні, не надає суду законних підстав для відмови позивачу у задоволенні його позовної вимоги про визнання позивача платником єдиного податку четвертої групи оскільки відповідач у встановленому Податковим кодексом України порядку не зафіксував цих своїх претензій щодо документів та строків встановленим цим Кодексом способом шляхом письмової відмови позивачу у реєстрації із зазначенням таких претензій.

Щодо листа відповідача від 17.03.2015 за №456/10/08-09-15-10, то він судом не може бути розцінений як офіційна відмова відповідача у реєстрації у 2015 році позивача платником єдиного податку четвертої групи, оскільки цей лист відповідача є відповіддю на лист позивача №74/15 від 16.03.2015, а не результатом розгляду відповідачем документів позивача, поданих в порядку п.п.298.8.1, п.298.8, ст.298 Податкового кодексу України.

Також, відповідач у своїх запереченнях на позовну заяву № 4888/10/08-23-10-06 від 15.06.2015 та у своєму листі від 17.03.2015 за №456/10/08-09-15-10 зазначає, що станом на 01.01.2015 позивач мав податкову заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 2 394,82 грн. та податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн., які виникли у грудні 2014 року.

Представник позивача у судовому засіданні 17.06.2015 пояснив, що станом на 01.01.2015 позивач мав переплату по сплаті податків та зборів до бюджету майже в сумі 500 000 грн., що було підтверджено представником відповідача у цьому ж судовому засіданні.

Однак суд вважає, що наявність такого значного розміру переплати не може впливати на оцінку судом податкового боргу за окремими податками в сумах 2 394,82 грн. та 510,00 грн., однак характеризує позивача як сумлінного платника податків та зборів.

Згідно п.п.291.5-1.3, п.291.5-1, ст.291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи субєкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Саме з цих підстав відповідач вважає, що позивач не може бути у 2015 році платником єдиного податку четвертої групи, у звязку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Суд дослідивши матеріали справи, доводи представників сторін, нормативне обґрунтування доводів, не погоджується з відповідачем з огляду на наступне.

Як вже було встановлено, позивач станом на 01.01.2015 не знаходився на загальній системі оподаткування, тобто не був платником податку за загальною системою оподаткування.

Позивач як платник у 2014 році фіксованого сільськогосподарського податку, як сільгоспвиробник, із доходом від сільськогосподарського товаровиробництва у 2014 році у розмірі 99,00 %, що перевищує 75 %, встановлених п.п.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України від загального обєму доходів, у 2015 році набув та підтвердив статус платника єдиного податку четвертої групи, однак відповідач своєчасно не зареєстрував позивача у реєстрі платника єдиного податку четвертої групи.

Як встановлено з листа відповідача № 243/10/08-09-15-00 від 02.03.2015, відповідач також погоджується з тим фактом, що позивач з 01.01.2015 став платником єдиного податку четвертої групи, однак з підстав наявності у позивача податкового боргу станом на 01.01.2015 в сумах 2 394,82 грн. та 510,00 грн., зазначив про необхідність переходу позивача з платника єдиного податку четвертої групи до сплати податків за загальною системою оподаткування.

Суд погоджується з відповідачем, що позивач як платник єдиного податку четвертої групи, який станом на 01.01.2015 мав податковий борг зобовязаний був перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, однак не відразу, а в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Так, згідно абз.8, п.п.298.2.3, ст.298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:- у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

06.01.2015 позивач платіжним дорученням № 97 від 06.01.2015 на суму 2 750,00 сплатив суму податкового боргу з орендної плати за землю у розмірі 2 394,82 грн.

02.02.2015 позивач платіжним дорученням № 25 від 30.01.2015 на суму 530,00 сплатив суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн.

Таким чином, податковий борг позивача, який виник у грудні 2014 року був погашений і проіснував менше ніж два послідовних квартали, у звязку з чим у позивача не виникло зобовязання переходу зі сплати єдиного податку до сплати податків за загальною системою оподаткування, як це передбачено абз.8, п.п.298.2.3, ст.298 Податкового кодексу України.

Відповідач не погоджується з тим, що приписи абз.8, н.п.298.2.3, ст.298 Податкового кодексу України діють на платників єдиного податку четвертої групи, яким є позивач.

Відповідач вважає, що якщо у п.298.1, ст.298 Податкового кодексу України зазначено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першо-третьої групи здійснюється відповідно до пунктів 298.1-298-4 цієї статті, то як слідство цього, приписи абз.8, п.п.298.2.3, ст.298 Податкового кодексу України не розповсюджуються на платників єдиного податку четвертої групи та не регулюють їх перехід на спрощену систему оподаткування.

Суд не погоджується з цією позицією відповідача і вважає, що приписи абз.8, п.п.298.2.3, ст.298 Податкового кодексу України розповсюджуються на платників єдиного податку четвертої групи та регулюють їх перехід на спрощену систему оподаткування, з огляду на таке.

Так, згідно п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 ПК України, платники єдиного податку зобовязані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

З наведених положень п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України встановлено, що абз.1,2,3 та абз.9 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України стосуються виключно платників єдиного податку першої, другої та третьої групи, оскільки в цих абзацах чітко йдеться посилання та зазначаються платники єдиного податку лише першої, другої та третьої групи.

В свою чергу, абз.4,5,6,7 та абз.8 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України стосуються всіх чотирьох груп платників єдиного податку, в тому числі і платників єдиного податку четвертої групи, оскільки в цих абзацах немає обмежень та посилань на те, що ці абзаци стосуються лише платників єдиного податку певної групи або певних груп, як це зазначалось у наведених абзацах 1,2,3 та 9 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України.

Необхідно зазначити, що п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, на який посилається відповідач, як на його думку доказ того, що абз.8 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України не діє на платників єдиного податку четвертої групи, стосується випадків відмови платників єдиного податку першої-третьої груп від спрощеної системи оподаткування, тоді як п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України стосується випадків, коли платники єдиного податку, в тому числі платники єдиного податку четвертої групи, зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів.

Тобто, різними нормами Податкового кодексу України регулюються різні між собою дії платників єдиного податку, як то, в одному випадку (п.298.2 ст.298) відмова від спрощеної системи оподаткування, як то, в другому випадку (п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298) перехід на сплату інших податків та зборів.

Таким чином, суд доходить до обґрунтованого висновку, що дія абз.8, п.п.298.2.3, ст.298 Податкового кодексу України розповсюджується на платників єдиного податку четвертої групи та регулює їх перехід на спрощену систему оподаткування.

Згідно п.56.21, ст.56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Навіть якщо відповідач вважає, що абз.8 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 ПК України не розповсюджується на платників єдиного податку четвертої групи та не регулює їх перехід на спрощену систему оподаткування, а позивач вважає зворотне, то в силу положень п.56.21, ст.56 ПК України норма абз.8 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 Податкового кодексу України повинна трактуватись на користь позивача як платника єдиного податку четвертої групи, оскільки ця норма Податкового кодексу України не містить в собі посилання на конкретні групи платників єдиного податку на які вона розповсюджується, тобто, трактування абз.8 п.п.298.2.3, п.298.2, ст.298 ПК України є неоднозначним.

Таким чином, суд доходить до висновку, що викладені в позовній заяви підстави, обставини та нормативне обґрунтування знаходять своє підтвердження в ході повного та всебічного судового розгляду матеріалів справи, доводів представників сторін та позовних вимог по суті.

Заперечення відповідача на позовну заяву № 4888/10/08-23-10-06 від 15.06.2015, а також заперечення представника відповідача по позовну заяву, зазначені у судовому засіданні спростовуються наведеним, та не можуть бути належною та обґрунтованою підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позовна вимога позивача про визнання його платником єдиного податку четвертої групи підлягає задоволенню, як обґрунтована нормами Податкового кодексу України та доведена доказами і обставинами, які є в матеріалах даної справи.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що саме на відповідача покладений обовязок внесення до реєстру платників єдиного податку відомостей про платників єдиного податку четвертої групи.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивач як платник єдиного податку четвертої групи, якому відповідач в порядку п.299.5 ст.299 Податкового кодексу України не надав письмову відмову у реєстрації у 2015 році платником єдиного податку четвертої групи, як результат розгляду відповідачем документів позивача, поданих ним в порядку п.п.298.8.1, п.298.8, ст.298 Податкового кодексу України, то згідно п.299.3 ст.299 Податкового кодексу України, відповідач був зобовязаний зареєструвати позивачем платником єдиного податку четвертої групи у 2015р., у звязку з чим позовна вимога позивача про зобовязання відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості про позивача, як платника єдиного податку четвертої групи, підлягає задоволенню.

Представником відповідача в судовому засіданні було зазначено, що на даний час йдеться тільки формування реєстру платників єдиного податку четвертої групи, тому видача витягів з цього реєстру на даний час є утрудненою.

Про це зазначено також в листі відповідача від 17.03.2015 за №456/10/08-09-15-10, згідно якого, до визначення порядку формування реєстру платників єдиного податку четвертої групи, протягом перехідного періоду, для підтвердження статусу платника податку четвертої групи надаватимуться довідки довільної форми. Такі розяснення наведені в листі Державної фіскальної служби України від 22.01.2015 №1816/7/99-99-15-03-01-17.

При таких обставинах, позовна вимога позивача про зобовязання відповідача надати позивачу довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро» (Запорізька область, Кам'янсько-Дніпровський район, с.Дніпровка, вул. Кірова, 273-а, ) платником єдиного податку четвертої групи.

3. Зобов'язати Енергодарську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізький області (Запорізька область, м. Енергодар, пр.-т. Будівельників, 17, ) внести до реєстру платників єдиного податку відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро», як платника єдиного податку четвертої групи.

4. Зобов'язати Енергодарську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізький області (Запорізька область, м. Енергодар, пр.-т. Будівельників, 17, ) надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро» довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Дніпро» витрати на сплату судового збору у сумі 219 (двісті девятнадцять) грн. 24 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький