Справа № 813/8265/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 876/2559/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі за її позовом до Головного управління державної міграційної служби у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними діяння Червоноградського міського сектору Головного управління державної міграційної служби у Львівській області (далі ГУ ДМС) по зняттю її та синів ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1;

- зобов'язати ГУ ДМС поновити її та синів ОСОБА_3, ОСОБА_4 у реєстрації у вказаній квартирі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року у справі № 813/8265/14 у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила оскаржуване судове рішення скасувати та прийняте нове про задоволення її змінених позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що її з синами було незаконно знято з реєстрації. З цього приводу вона зверталася до завідувача Червоноградського МС ГУ ДМС і отримала відповідь від 19.11.2014 року за № 24/1669 про те, що її знято з реєстрації ще 03.09.2014 року за заявою ОСОБА_5, яка діяла по дорученню ОСОБА_6, як особу, яка втратила право на житло у звязку з укладенням договору купівлі-продажу квартири.

Вважає, що вказана обставина не є законною підставою для зняття з реєстрації.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18.11.2013 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до неї, ОСОБА_3, ОСОБА_3 І.1., Червоноградського міського сектору ДМС України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні приміщенням, виселення та зняття з реєстрації, чим підтверджено право на проживання у зазначеній квартирі.

Окрім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що за її скаргами орган ДМС поновив реєстрацію у квартирі АДРЕСА_2, чим визнав незаконність зняття з реєстрації.

Одночасно наполягає на тому, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуально права при поверненні її заяви від 02.01.2015 року про збільшення позовних вимог, однією з поповнених позовних вимог якої була вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Вважає, що суд був зобовязаний не повертати заяву про збільшення позовних вимог, а постановити ухвалу про її залишення без руху із наданням строку на усунення недоліків з огляду на приписи ч. 1 ст. 108 КАС України.

Вважає, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» вимога про відшкодування моральної шкоди відноситься вимог немайнового характеру, а судовий збір з вимог немайнового характеру був сплачений нею при зверненні до суду з позовом.

Позивачка ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі, та просила їх задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка добровільно відчужила квартиру АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_6 згідно з договором купівлі-продажу квартири від 04.02.2011 року.

Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та абзац 8 п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів передбачають зняття з реєстрації місця проживання особи за таких обставин.

ОСОБА_6, як власник та добросовісний набувач придбаного у позивачки житла, через свого представника і звернулась до відповідача з відповідною заявою про зняття позивачки та її синів з реєстрації у придбаній квартирі. Тому відповідачем було проведено зняття з реєстрації місця проживання позивача правомірно.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУ ДМС поновити реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 у реєстрації за вказаною адресою, то вони задоволенню не підлягають, оскільки станом на 06.12.2014 року та на дату прийняття рішення у справі позивач та її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поновлені відповідачем в реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

Даючи правову оцінку заявленим ДПІ позовним вимогам та оскаржуваному судовому рішенню, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 04.02.2011 року позивачкою було укладено договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого вона продала, а громадянка ОСОБА_6 купила квартиру АДРЕСА_1. Сторони домовились про реєстрацію і проживання продавця у зазначеній квартирі та оплату всіх комунальних послуг до 04.08.2011 року. (а.с. 100).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу від 04.02.2011 року комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.02.2011 року було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

Позивачка ОСОБА_2 намагалася оспорювати вказаний договір купівлі-продажу від 04.02.2011 року у судовому порядку, однак рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26.11.2012 року їй було відмовлено у задоволенні позову.

03.09.2014 року ОСОБА_6, як новий власник квартири, через свого представника ОСОБА_5, звернулась до відповідача з заявою про зняття з реєстрації місця проживання у належній їй на праві приватної власності квартирі позивачки та інших співмешканців.

03.09.2014 року позивачку ОСОБА_2 та її співмешканців ОСОБА_4, ОСОБА_3 Червоноградським міським сектором ГУ ДМС було знято з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

У відповідності до приписів ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 року № 1077, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (далі Порядок № 1077).

Положеннями абзацу 9 п. 3.1. Порядку № 1077, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев'ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників ( ч. 2 п. 3.1. Порядку № 1077).

З огляду на встановлені обставини та наведені правові норми суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що у органу державної міграційної служби були належні підстави для знаття ОСОБА_2 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок відчуження нею вказаного житлового приміщення у встановленому законом порядку та взяття на себе зобовязання щодо реєстрації і проживання у зазначеній квартирі лише до 04.08.2011 року.

Виходячи з наведеного не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання ГУ ДМС поновити її у реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, які є похідними від зазначених.

Одночасно апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 щодо протиправності ухвали суду першої інстанції від 14.01.2015 року про повернення її заяви про зміну позовних вимог, оскільки така винесена у відповідності до приписів ч. 1 ст. 137 КАС України. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є вимогою майнового характеру, а відтак повинна окремо оплачуватися за ставкою, встановленою у ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_2 у частині правомірності дій відповідача щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою її синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 56 КАС України передбачено, що сторона в адміністративній справі може брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Згідно із ч. 3 ст. 56 КАС України представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону.

Згідно із ч. 4 ст. 56 права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

За правилами ч. 2 ст. 48 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до матеріалів справи сини позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент подачі даного позову до суду 03.12.2014 року були повнолітніми, доказів того, що вони визнані судом недієздатними матеріали справи не містять.

За правилами ч. 1 ст. 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю.

Разом із тим, у позивачки ОСОБА_2 довіреність від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на представництво їх інтересів у адміністративному суді відсутня, що нею не заперечувалося у ході апеляційного розгляду.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 203 КАС України встановлено, що постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених ст. 155 цього Кодексу.

Відтак, на переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_7 щодо зняття з реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягає скасуванню із залишенням позовної заяви у цій частині без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі № 813/8265/14 у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо захисту прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і залишити її позовну заяву у цій частині без розгляду.

У решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

ОСОБА_8

Ухвала у повному обсязі складена 25 червня 2015 року.