Справа № 826/10724/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/800/60815/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс-Україна" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс-Україна" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна» звернулося до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 22.07.2014 року №100270001/2014/10148 і рішення про коригування митної вартості товару від 22.07.2014 року №100270001/2014/700095/2 та стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів у розмірі 40729,31 грн. на користь позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленс-Україна» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Фідленс-Україна" уклало з компанією Talura Trading LLP (Великобританія) зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №1-BST від 18.05.2012р. (надалі-Контракт №1-BST), відповідно до якого позивачу в Україну здійснювалась поставка кормової добавки для виготовлення комбікормів для тварин, зокрема аміносполуки до складу якої входить кисневмісна функціональна група L-Лізин сульфат кормовий.

Відповідно до п. 1.1 Контракту №1-BST продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товар в кількості, асортименті та за ціною відповідно до специфікацій, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно п. 2.2 Контракту №1-BST кількість та номенклатура товарів по кожній поставці погоджується в специфікаціях.

Пунктом п. 3.3 Контракту №1-BST визначено, що ціна та загальна вартість товару додатково визначені в специфікаціях до даного контракту.

Відповідно до п. 4.1 Контракту №1-BST товар постачається виробником на умовах діючих правил Інкотермс-2010 CIF Одеса, Україна. Строки поставки товару, обумовлюються сторонами в специфікаціях до даного контракту.

Пунктом 5.1 Контракту №1-BST передбачено, що оплата здійснюється шляхом перерахунку передплати на розрахунковий рахунок продавця, який зазначений в даному контракті у відповідності із сумами зазначеними у специфікаціях.

При розмитненні товару позивачем подано до Київської регіональної митниці Міндоходів митну декларацію №100270001/2014/255312 від 22.07.2014 р.

Митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Позивачем до вантажної митної декларації були додані такі документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0006858 від 23.04.2014р.; міжнародна автомобільна накладна (СМR) №0058 від 21.07.2014р.; міжнародна автомобільна накладна (СМR) №1118 від 21.07.2014р.; коносамент (Bill of Lading) №MSCUXJ620884 від 25.05.2014р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 10.03.2014р.; рахунок - фактура (інвойс) № ЕРРЕN401LLТ016С від 14.05.2014р.; пакувальний лист б/н від 14.05.2014р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується №1 - ВSТ від 18.05.2012р.; доповнення додаткова угода №4 від 06.01.2014р. до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів №1 - ВSТ від 18.05.2012р.; специфікація №5 від 22.01.2014 р. до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів №1 - BSТ від 18.05.2012р.; ветеринарне свідоцтво форми Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) серії ДРД-00 № 306642 від 22.07.2014 р.; ветеринарне свідоцтво форми Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) серії ДРД-00 №306643 від 22.07.2014р.; сертифікат про проходження товару форми А №G0225 від 22.05.2014р.; інші некласифіковані документи - реєстраційне посвідчення №АА-04112-04-13 від 12.03.2013р. з експертним висновком №517-К/06 від 27.02.2013р. та додатками до нього.

Київською міжрегіональною митницею Міндоходів 22.07.2014р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2014/700095/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації №100270001/2014/10148.

Коригування митної вартості товару відповідачем здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв'язку з тим, що надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: згідно з пунктом п. 3.6 контракту від 18.05.2012 №1-В8Т «ціна включає вартість товару, упаковку, маркування і завантаження товару в транспортний засіб». Проте, документи, що свідчать про числові значення вказаних складових митної вартості товарів не надано. Також на умовах СІF декларантом не надано страхові документи.

У зв'язку з наведеним, відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу, при митному оформленні вищезазначеного товару, декларанту запропоновано надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Вважаючи, що подані декларантом документи не дають змоги визначити митну вартість імпортованих товарів, шляхом електронного повідомлення посадовою особою митниці повідомлено товариство про необхідність надати додаткові документи.

Проте, підприємство відмовилось надати витребувані митницею документи на тій підставі, що вони не є обов'язковими документами на підтвердження митної вартості товару в розумінні ст. 53 МК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, товар було випущено у вільний обіг із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості обґрунтовано виходив з того, що подані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Як встановлено, згідно з пунктом п. 3.6 контракту від 18.05.2012 №1-В8Т «ціна включає вартість товару, упаковку, маркування і завантаження товару в транспортний засіб». Проте, документи, що свідчать про числові значення вказаних складових митної вартості товарів не надано. Також на умовах СІF декларантом не надано страхові документи.

Враховуючи те, що ТОВ "Фідленс-Україна" не виконано вимоги митниці щодо надання додаткових документів, колегія суддів вважає, що митний орган обґрунтовано застосував резервний метод визначення митної вартості товару, обґрунтувавши у своєму рішенні неможливість застосування попередніх методів.

Отже, у відповідача-1 було достатньо підстав для прийняття Картки відмови №100270001/2014/10148 та винесення Рішення №100270001/2014/700095/2.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс-Україна" залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: