Справа № 596/1136/15-а
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/1136/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2015 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.,

при секретарі Федорів О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними, скасування арешту майна, посилаючись на те, 6 серпня 2010 року державними виконавцями на підставі судового наказу № 2-Н-35/09 від 25.02.2009 року, виданого Гусятинського районним судом, було накладено арешт на все майно, яке належить позивачу на праві власності в межах суми боргу, про що було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 20752427.

25 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. На даний момент заборгованість відсутня, про що свідчить заява Приватбанку від 30.03.2015 року.

В даній заяві стягувач просить ВДВС Гусятинського РУЮ закрити виконавче провадження та зняти арешт з майна боржника.

Але досі арешт не знято з мого майна. Звернувшись з письмовою заявою до ДВС в Гусятинському районі, позивачу відмовили у знятті арешту та порадили звернутись в суд. Вважає дії державного виконавця є неправомірними, так як на даний час в позивача відсутня заборгованість перед стягувачем. Зазначені обставини підтверджуються також листом Приватбанку.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково, в частині зняття арешту за рішенням суду. Щодо визнання дій протиправними заперечувала, посилаючись на правомірність дій державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що 6 серпня 2010 року головним державним виконавцем ВДВС Гусятинського РУЮ ОСОБА_4 на підставі судового наказу № 2-н-35/2009, виданого Гусятинським районним судом 25.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, судових витрат на загальну суму 8502 грн. 5 коп. відкрито виконавче провадження № 20752427. Накладено арешт на все майно в межах суми заборгованості, що належить ОСОБА_1 (а.с.4).

25 червня 2014 року державним виконавцем судовий наказ № 2-н-35/2009, виданий Гусятинським районним судом 25.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, судових витрат на загальну суму 8502 грн. 5 коп., на підставі п.2 ч1 ст. 47, ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.

Як встановлено в судовому засіданні, підтверджується заявою представника ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором AMDN6008 від 17.07.2007 року, відсутня. (а.с.8).

Сторонами визнається, що на даний час в відділі ДВС Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області на виконанні не має судового наказу № 2-н-35/2009, виданого Гусятинським районним судом 25.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, судових витрат на загальну суму 8502 грн. 5 коп.

Таким чином боржником ОСОБА_1 на даний час рішення суду виконано, сума заборгованості була сплачена. А також ОСОБА_1 сплачено виконавчий збір по виконавчому провадженню № 20752427, що підтверджується оригіналом квитанції.

У зв'язку з чим позивач звернулась до ВДВС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області з листом про зняття арешту з усього майна, однак у наданій відповіді від 17.06.2015 року позивачу розяснено право звернутись до суду.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606- XIV), заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону №606- XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності із ст. 57 Закону №606- XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606- XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту. Завершених виконавчих проваджень щодо позивача також до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування на сьогодні накладеного на майно позивача арешту, тому суд задовольняє вимогу про його зняття.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій, суд відмовляє з огляду на наступне. Згідно із ч.2 ст. 50, ч.3 ст. 60 Закону №606- XIV, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Хоча в даному випадку порядок накладення арешту на майно боржника не є предметом позову і не оспорюється позивачем, суд не знаходить підстав для висновку про неправомірність накладення такого арешту. В той же час виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває. Враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, позов слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про виконавче провадження"-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії частково.

Зняти арешт та скасувати заборону відчуження з всього рухомого майна, яке належить ОСОБА_1, накладені постановою державного виконавця відділу ДВС Гусятинського управління юстиції у Тернопільській області від 06.08.2010 року по виконавчому провадженню № 20752427.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк