Справа № 813/7234/14
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 11161/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Гуляка В.В., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Конвеєр на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 813/7234/14 за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до публічного акціонерного товариства Конвеєр про стягнення заборгованості в сумі 156518,40 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2014 року управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Конвеєр у якому просило постановити рішення про стягнення з ПАТ «Конвеєр» на користь управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова 156518,40 грн. заборгованості.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства Конвеєр (, вул. Шевченка, 317, м. Львова) на користь управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (, вул. Городоцька, 172, м. Львів, р/р 8 в ОПЕРв Львівського облуправління ВАТ Державний ощадний Банк України, МФО 325796) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат з виплати та доставки пенсій призначених на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 за період з 01.08.2014 року по 01.10.2014 року в сумі 156518,40 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач публічне акціонерне товариство Конвеєр оскаржило її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/7234/14 від 18.11.2014 року та винести нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необґрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено суму боргу, так як матеріали справи не містять жодного доказу щодо понесення відповідачем відповідних витрат. У додаткових поясненнях відповідач вказує на те, що ПАТ Конвеєр перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Львова, а тому УПФУ в Залізничному районі м. Львова не мало права на предявлення розглядуваного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених особам відповідно до п.п. а, б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення покриваються підприємствами та організаціями, а тому відповідач повинен відшкодовувати такі витрати. Позивачем направлялися відповідачу розрахунки сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з 01 серпня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, однак відповідач ці витрати не відшкодував, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 156518,40 грн, яка за відсутності доказів її погашення, підлягає стягненню на підставі судового рішення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі Закон - N 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів в -е та ж статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками № 1 та № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі Закон N 1788-XII) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, в п.п. а, б-з частини першої цієї статті.

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. N 21-1 (далі Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пункту 6.4 вказаної Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.7 Інструкції).

Відповідно до п. 6.8 Інструкції № 21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обовязку відшкодувати управлінню ПФУ витрати на виплату та доставку пенсій, які згідно з розрахунком, складеним останнім відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1, призначені працівникам відповідача відповідно до пунктів а, б-з частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Пенсійним органом відповідачу надсилалися розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. а, б-з частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, що підтверджується наявними у справі копіями цих розрахунків.

Вказані розрахунки отримані відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення. Однак, ним не вживались належні заходи щодо відшкодування вказаних витрат, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.08.2014 по 01.10.2014 на суму 156518,40 грн., що підтверджується також наявною у матеріалах справи довідкою.

Оскільки доказів сплати цієї заборгованості в процесі судового розгляду відповідачем не надано, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність в Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова підстав для звернення з цим позовом, так як ПАТ Конвеєр перебуває на обліку у Шевченківському районі, оскільки згідно наданої позивачем довідки від 03.11.2014 № 12021/04-35 відповідач перебуває на обліку в УПФУ в Залізничному районі м. Львова, що підтверджується також копією книги реєстрації платників внесків Залізничного району м. Львова.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Конвеєр залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 813/7234/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: В.В. Гуляк

ОСОБА_1