Справа № 807/3210/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Справа № 876/4707/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П.., ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу державної фінансової інспекції в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі за позовом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до державної фінансової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2014 року Великолазівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області (далі Великолазівська сільрада) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати вимоги ОСОБА_2 об'єднаної державної фінансової інспекції від 14 липня 2014 року № 01-13/632 в частині п. 1.3 по вжиттю заходів щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів і надходження коштів пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до бюджету розвитку сільської ради в сумі 9000 грн. із забудовником ОСОБА_3

У ході судового розгляду первинного відповідача ОСОБА_2 об'єднану державну фінансову інспекцію було замінено на державну фінансову інспекцію в Закарпатській області (далі ДФІ в Закарпатській області).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 807/3210/14 позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ДФІ в Закарпатській області просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог Великолазівської сільради у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 обєднаною державною фінансовою інспекцією було проведено планову ревізію сільського бюджету та фінансово-господарської діяльності Великолазівської сільради за період з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року, складено акт від 18.06.2014 року № 07-810/53 та направлено вимогу від 14.07.2014 року за № 01-13/632, пункт 1.3. якої оспорюється.

При цьому апелянт наполягає на тому, що у порушення приписів ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури сіл ОСОБА_4 та Циганівці, затвердженого рішенням Великолазівської сільради від 05.08.2011 року № 84, головою Великолазівської сільради не вжито заходів щодо укладання договору про пайову участь із забудовником ОСОБА_3 по введеному у грудні 2012 року в експлуатацію обєкту - кафе-магазину в с. Циганівці, вул. Травнева б/н, в результаті чого сільським бюджетом недоотримано коштів внеску у створення та розвиток інфраструктури сіл на загальну суму 9002,50 грн.

З огляду на вказане висновок суду першої інстанції про протиправність п. 1.3 оспорюваної вимоги є протиправним.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов Великолазівської сільради, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до декларації про готовність об'єкта експлуатації будівництва кафе-магазину в с. Циганівці, вул. Травнева б/н, що була зареєстрована інспекцією ДАБК у Закарпатській області 21.11.2012 року за № ЗК 6, датою початку будівництва є 1997 рік. Станом на дату початку будівництва сплата пайових коштів на розвиток інфраструктури населених пунктів законодавством передбачена не була.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 року за № 509-VІ Закон України «Про планування і забудову територій» був доповнений ст. 27-1, згідно з якою замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

ОСОБА_3 не входить до числа суб'єктів, на які поширюється норма щодо пайової участі в розвитку інфраструктури населених пунктів. Законодавець покладає обов'язок щодо ініціювання укладання відповідного договору саме на замовника (забудовника). Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, кафе-магазин в с. Циганівці, вул.. Травнева б/н станом на 20 листопада 2012 року був закінчений будівництвом та готовий до експлуатації. Відтак, станом на час прийняття оскаржуваної вимоги її у оскаржуваній частині виконати неможливо.

Крім того, відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про планування і забудову територій».

У ч. 3 статті 40 Закону № 3038-VI зазначено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

У абзаці 7 ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI вказано, що кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Станом на дату здачі ОСОБА_3 нерухомого майна в експлуатацію (листопад 2012 р.) норми закону, які регламентують сплату коштів пайової участі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, не діяли, що не дозволяло вимагати від забудовника взяти участь у розвитку інфраструктури населених пунктів.

Великолазівська сільрада або її виконавчий комітет не приймали у період з 2008 року по грудень 2012 року рішення про відведення ОСОБА_3 земельної ділянки та не надавали замовнику будівництва містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, що перебуває у володінні такого замовника. У зазначений період забудовник не заявляв про намір забудувати земельну ділянку, оскільки про такий намір уже було заявлено в 1997 році. Тому підстав зобов'язувати позивача вживати заходів щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів та надходження коштів пайової участі у створення та розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до бюджету розвитку сільської ради в сумі 9000 грн. із забудовником ОСОБА_3 не було.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 обєднаною державною фінансовою інспекцією було проведено планову ревізію сільського бюджету та фінансово-господарської діяльності Великолазівської сільради за період з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року, результати якої оформлено актом від 18.06.2014 року № 07-810/53.

На підставі висновків, зроблених у ході ревізії, позивачу було скеровано вимогу від 14.07.2014 року за № 01-13/632, пункт 1.3. якої оспорюється.

На переконання апеляційного суду, суть вказаного публічно-правового спору зводиться до обґрунтованості вимог контролюючого органу про зобовязання позивача забезпечити надходження коштів у вигляді внеску на створення та розвиток інфраструктури населеного пункту на загальну суму 9002,50 грн. від забудовника ОСОБА_3 у місцевий бюджет Великолазівської сільради.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На думку апеляційного суду, наведене дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, органом державного фінансового контролю пред'явлено Великолазівській сільраді вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених Великолазівською сільрадою позовних вимог, а отже про помилковість їх задоволення судом першої інстанції.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу державної фінансової інспекції в Закарпатській області задовольнити.

Скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 807/3210/14 та прийняти нову, якою у задоволенні позову Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

ОСОБА_1