Справа № 826/19183/13-а
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу

за позовом

Державної фінансової інспекції в місті Києві

до

Комунального підприємства «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва»

про

зобов’язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 грудня 2013 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна фінансова інспекція в місті Києві (далі – ДФІ в м. Києві, Держфінінспекція, позивач) з адміністративним позовом про зобов'язання Комунального підприємства «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» (далі – Підприємство, відповідач) вчинити певні дії, зокрема виконати в повному обсязі п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 вимоги Держфінінспекції від 16.07.2013 № 26-11-14-14/9474, зокрема:

- стягнути кошти в сумі 622,11 тис. грн. у відповідності до чинного законодавства (п. 2 письмової вимоги);

- стягнути кошти на загальну суму 486,30 тис. грн. у відповідності до ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (п. 3 письмової вимоги);

- стягнути кошти в сумі 203,58 тис. грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи (п. 4 письмової вимоги);

- відобразити в бухгалтерському обліку заборгованість за відповідними підрядними організаціями на суму 33,18 тис. грн. за виконання ремонтно-будівельних робіт та забезпечити стягнення коштів у сумі 33,18 тис. грн. з відповідних підрядних організацій (п. 5 письмової вимоги);

- забезпечити стягнення коштів в сумі 5,87 тис. грн. у відповідності до чинного законодавства (п. 6 письмової вимоги);

- стягнути кошти в сумі 3,5 тис. грн. за рахунок винних осіб та провести корегування з державним цільовим фондом на суму 1,32 тис. грн. (п. 7 письмової вимоги);

- стягнути кошти в сумі 0,13 тис. грн. з винних осіб та забезпечити корегування перерахунку єдиного соціального внеску до державного цільового фонду на суму 0,05 тис. грн. (п. 8 письмової вимоги);

- стягнути зайво виплачені кошти за рахунок винних осіб в сумі 149,97 тис. грн. та скорегувати перерахунок єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 56,39 тис. грн. (п. 10 письмової вимоги).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, позов задоволено частково, а саме: зобов’язано Комунальне підприємство «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» виконати пункти 4 та 5 письмової вимоги Державної фінансової інспекції в місті Києві від 16 липня 2013 року № 26-11-14-14/9474.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в ході проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» за період з 01.09.2009 по завершений звітний період 2013 року виявлено ряд фінансових порушень (акт ревізії від 02.07.2013 № 11-30/1491).

За наслідками виявлених порушень на адресу Підприємства було направлено вимогу (лист від 16.07.2013 № 26-11-14-14/9474) про усунення виявлених ревізією порушень.

Використовуючи надані чинним законодавством повноваження щодо звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства, позивач з вимогами про зобов’язання виконати в повному обсязі вимоги, зазначені в листі від 16.07.2013 № 26-11-14-14/9474 звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов від 25.11.2013 повністю підтримав та просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених як у ньому, так і в письмових поясненнях по справі від 23.01.2014.

Підприємство подало заперечення на позовну заяву від 18.12.2013, додаткові письмові пояснення від 24.12.2013, від 20.01.2014 та письмові пояснення від 17.06.2015, в яких вказує, що з позовними вимогами не погоджується в повному обсязі, вважає їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, відповідач у своїх письмових поясненнях від 17.06.2015 вказує на те, що ним вжиті всі можливі заходи щодо виконання пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 вимоги ДФІ в м. Києві відповідно до наданого плану заходів усунення порушень, що викладені в листі від 13.09.2013 № 685, а також інформації про їх виконання відповідно до листів від 30.09.2013 вих. № 734 та від 04.08.2014 вих. № 1057, направлених позивачу, а тому вимога про їх виконання повторно безпідставна та необґрунтована.

В наданих запереченнях та письмових поясненнях, відповідач просить в задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях від 18.12.2013, додаткових письмових поясненнях від 24.12.2013, від 20.01.2014 та письмових поясненнях від 17.06.2015.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною фінансовою інспекцією в місті Києві, відповідно до п. 1.3.4.2 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в м. Києві на II квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії посадовими особами позивача у період з 15.04.2013 по 21.06.2013 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування нежилого фонду «Дарницького району м. Києва» (з 19.04.2012 нова назва КП «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва») за період з 01.09.2009 по завершений звітний період 2013 року, за результатами якої складено Акт від 02.07.2013 № 11-30/1491 (далі – Акт № 11-30/1491).

Так, під час проведення ревізії, працівниками позивача виявлено ряд порушень, що стало підставою для направлення відповідачу листа (вимоги) від 16 липня 2013 року № 26-11-14-14/9474 «Про усунення виявлених ревізією порушень».

13 вересня 2013 року Підприємство своїм листом № 685 повідомило позивача про часткове виконання вимоги ДФІ в м. Києві від 16 липня 2013 року № 26-11-14-14/9474.

Проте, зі змісту зазначеного листа контролюючим органом встановлено невиконання відповідачем пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та 10 вимоги, що й зумовило його звернення в інтересах держави з відповідним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Державної фінансової інспекції в місті Києві, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені у Законі № 2939-XII (в редакції, що був чинним в момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно з ст. 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою ст. 4 Закону № 2939-XII визначено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Основні функції органу державного фінансового контролю, яким є позивач, закріплені в статті 8 названого Закону. До таких функцій, зокрема, віднесено:

- здійснення державного фінансового контролю та контроль за:

виконанням функцій з управління об'єктами державної власності;

цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів;

цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;

складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;

станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів;

усуненням виявлених недоліків і порушень;

- вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

На реалізацію наведених функцій статтею 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право:

- перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо);

- пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені положення Закону № 2939-XII кореспондуються з приписами пункту 50 Порядку № 550), яким визначено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного та місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір в установленому законодавством порядку, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, Держфінінспекція пред'явила відповідачу вимогу від 16.07.2013 № 26-11-14-14/9474 про усунення виявлених ревізією порушень.

При цьому вимога Держфінінспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір (п. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та 10 вимоги).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю чи підконтрольної установи, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

У той же час, суд зазначає, що пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та 10 вимоги Держфінінспекції від 16.07.2013 № 26-11-14-14/9474 щодо стягнення виявлених збитків не є обов'язковими для виконання відповідачем, а правильність їх визначення може бути перевірено виключно у випадку звернення Держфінінспекції чи підконтрольної установи до суду з позовом про їх відшкодування.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постановах від 15.04.2014 р. № 21-40а14, № 21-63а14, від 13.05.2014 р. № 21-89а14, від 20.05.2014 р. № 21-93а14, від 28.10.2014 р. № 21-462а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на те, що вказані вище пункти вимоги стосуються стягнення виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, в той час як вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги і не є обов'язковими до виконання, суд зазначає, що останні не несуть юридичних наслідків для відповідача.

За вказаних обставин, вимога позивача стосовно зобов'язання Комунального підприємства «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» вчинити певні дії, зокрема виконати в повному обсязі п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 вимоги Держфінінспекції від 16.07.2013 № 26-11-14-14/9474, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об’єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв’язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що позивач, відповідно до приписів п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат стосовно нього судом не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в місті Києві відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко