Справа № 819/340/15-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/340/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

11 червня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.,

суддів: Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільського окружного адміністративного суду на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільського окружного адміністративного суду, в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейної О.В., третя особа - Тернопільська обласна організація профспілки працівників державних установ України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

13.02.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду, в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейної О.В., в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року №14 - ОС/к "Про звільнення ОСОБА_2." з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду; зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд поновити ОСОБА_2 на посаді помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду; зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_2

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.02.2015 року адміністративну справу передано на розгляд Хмельницького окружного адміністративного суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.03.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду №14 - ОС/к від 30.01.2015 року "Про звільнення ОСОБА_2" з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду.

Зобов'язано Тернопільський окружний адміністративний суд поновити ОСОБА_2 на посаді помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду з 01 лютого 2015 року із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Зобов'язано Тернопільський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року включно.

Постанову в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць відповідно до статті 256 кодексу адміністративного судочинства України допущено до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

01.04.2009 року ОСОБА_2 прийняла Присягу державного службовця та призначена на посаду секретаря судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду.

Наказом голови Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2010 року №14-К ОСОБА_2 переведено на посаду помічника судді цього суду.

29.08.2014 року прийнятий наказ №40-К "Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці".

Згідно із вказаним наказом помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду, у тому числі ОСОБА_2, попереджено про зміну істотних умов праці та перехід на умови строкового трудового договору за наявності подання відповідного судді, ознайомлено з переліком вакантних посад в апараті суду.

16.01.2015 року в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду було повторно запропоновано ОСОБА_2 вакантні посади в Тернопільському окружному адміністративному суді, про що складений акт №1, від підпису якого позивач відмовилась.

Постановою зборів Первинної профспілкової організації Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з займаної посади.

Наказом керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року №1-ВП/к позивачу була надана відпустка без збереження заробітної плати тривалістю два календарних дні з 30 січня 2015 року по 31 січня 2015 року.

30.01.2015 року в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду прийнятий наказ №14-ОС/к "Про звільнення ОСОБА_2.", згідно із пунктом 1 якого ОСОБА_2 звільнено з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду з 31 січня 2015 року відповідно до пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Позивач вважає незаконним звільнення з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду, а тому звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи заявлений адміністративний позов, виходив з того, що лише після незгоди позивача із продовженням перебування на займаній посаді у зв'язку зі зміною істотних умов праці їй повинні були бути запропоновані наявні у суді вакантні посади. Проте, відповідачами не доведено, що позивач була не згідна або відмовилась від продовження перебування на державній службі на посаді помічника судді на час виконання відповідним суддею повноважень судді ТОАС. І лише потім, у випадку незгоди працівника продовжувати роботу на займаній посаді у зв'язку зі змінами істотних умов праці, а також неможливості його переведення за його згодою на іншу посаду в апараті суду, відповідач міг вирішити питання про звільнення, однак таке звільнення повинне було бути проведене на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Апелянт не погоджується із прийнятим рішенням суду першої інстанції з тих підстав, що в даному випадку позивача правомірно звільнено на підставі пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України, оскільки для застосування пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України не було підстав у зв'язку із тим, що у Тернопільському окружному адміністративному суді на той час не відбувалося скорочення штату або чисельності працівників.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія вважає висновки суду першої інстанції передчасними з врахуванням наступного.

До набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів", тобто до 30.07.2010 порядок призначення на посаду помічників суддів загальної юрисдикції був визначений чинним на той час Законом України "Про судоустрій".

Відповідно до статті 130 Закону України "Про судоустрій" прийняття на посаду помічника судді здійснювалося в порядку визначеному Законом України "Про державну службу".

30.07.2010 набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до вимог частини 1 статті 151 якого кожний суддя суду загальної юрисдикції може мати помічника, правовий статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та положенням про помічника судді, що затверджується Радою суддів України.

На виконання даної норми рішенням Ради суддів України від 25.03.2011 року №14 було затверджено Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції.

Частиною 4 статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та пунктом 7 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції передбачено, що судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Отже, з 25.03.2011 року було визначено новий порядок призначення на посаду помічників суддів загальної юрисдикції та звільнення їх з посади.

На виконання рішення Ради суддів України від 24.06.2011 року №27, яким було внесено остаточні зміни до Положення про помічника судді загальної юрисдикції, ДСА України було надіслано лист на адресу всіх судів загальної юрисдикції лист щодо деяких питань застосування Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції.

Даним листом ДСА України роз'яснила, судам загальної юрисдикції, що у зв'язку з прийняттям Положення про помічника судді може бути переглянутий штатний розпис суду га повинен бути виданий організаційно-розпорядчий наказ стосовно попередження помічників суддів про зміну істотних умов праці, а саме: про укладення за наявності подання відповідного судді строкового трудового договору.

Встановлено, що з метою приведення кадрової роботи апарату суду у відповідність до вимог чинного законодавства в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду 29.08.2014 року на виконання вимог статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтей 32, 49-2 КЗпП України та Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, було прийнято наказ №40-К "Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці".

Відповідно до вищенаведеного Наказу усі помічники суддів Тернопільського окружного адміністративного суду попереджені про зміну істотних умов праці та перехід на умови строкового трудового договору за наявності подання відповідного судді.

Позивач була ознайомлена з даним наказом 29.08.2014 року, про що свідчить відмітка про ознайомлення з наказом на зворотній стороні наказу, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі №822/4901/14, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про скасування наказу в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.08.2014 року №40-К "Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці".

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, наказ в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.08.2014 року №40-К "Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці" є чинним та підлягав виконанню.

Відповідно до частини 4 статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Враховуючи те, що подання про прийняття позивача на посаду помічника за строковим договором не було надано жодним суддею Тернопільського окружного адміністративного суду, відповідачем запропоновано іншу роботу в апараті суду, оскільки запропонувати посаду помічника судді не вбачалось можливим та не залежало від волі відповідача.

Так, зазначеним наказом від 29.08.2014 року №40-К було попереджено позивача про зміну істотних умов праці помічників Тернопільського окружного адміністративного суду, а також ознайомлено із переліком вакантних посад в апараті суді, що підтверджується підписами ОСОБА_2 на зворотній стороні наказу та на листі попередження.

16.01.2015 року у зв'язку із запланованим скороченням штатної чисельності працівників суду, в.о. керівника апарату суду було повторно запропоновано позивачу наявні вакантні посади.

У зв'язку із відмовою позивача щодо призначення на будь-яку із запропонованих вакантних посад було складено акт від 16.01.2015 року №1 яким зафіксовано факт відмови.

Так, у разі відмови працівника від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці (в даному випадку - від укладення строкового трудового договору) трудовий договір з ним припиняється згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України з дотримання вимог трудового законодавства.

Таке ж положення міститься і у частині 4 статті 32 КЗпП України, де зазначено, що якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Таким чином, у зв'язку із набранням чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та прийняттям рішення Ради суддів України від 25.03.2011 року №14 (із змінами), колишні істотні умови праці помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду не може бути збережено, а тому відповідач зобов'язаний був привести кадрову роботу апарату суду у відповідність до зазначених нормативно-правових актів, внаслідок чого було прийнято наказ від 29.08.2014 року №40-К "Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці".

Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника.

Так, відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що зміни в організації виробництва і праці - це запровадження бригадної форми організації праці замість індивідуальної і навпаки, впровадження нової техніки і технології виробництва, освоєння нових методів праці тощо (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9). Проте, суд вважає, що це роз'яснення не може повною мірою стосуватися спірних відносин, які розглядаються у даному позові.

З огляду на відсутність подання судді про прийняття позивача на посаду помічника, неможливість збереження колишніх істотних умов праці та не згоду позивача на продовження роботи в нових умовах, на підставі ункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України відповідачем звільнено ОСОБА_2. з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Апеляційний суд не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо того, що позивачка мала бути звільнена на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, відповідно до якого трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Так, відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Апеляційним судом встановлено, що у відповідача не відбулось змін в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, в даному випадку має місце саме зміна істотних умов праці, зокрема, порядок призначення на посаду помічника судді, а тому при звільненні позивача були відсутні підстави для застосування пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Крім того, на спірні правовідносини не поширюються гарантії, закріплені пунктом 1 статті 43 КЗпП України, з тих підстав, що звільнення позивача відбулось не за ініціативою роботодавця, а тому попередня згода профспілкового органу не потрібна. З цих самих підстав до спірних правовідносин не може бути застосована заборона щодо звільнення працівника у період перебування у відпустці.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач здійснив звільнення ОСОБА_2 у порядку, в спосіб та межах, передбачених чинним законодавством, та ним було вжито всіх доступних заходів задля надання можливості позивачу продовжувати свою трудову діяльність за спеціальністю у даній установі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі належно дав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, в деяких випадках помилково застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи було надано достатньо належних доказів, які свідчать про законність прийнятого рішення.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду всім обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Тернопільського окружного адміністративного суду задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільського окружного адміністративного суду, в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейної О.В., третя особа - Тернопільська обласна організація профспілки працівників державних установ України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.