Справа № 810/1773/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року (15:03) м. Київ 810/1773/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Мкртчян Н.Ц., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрол Логістик» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрол Логістик» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, згідно якого просило суд визнати протиправним та скасувати винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення від 10.03.2015 №/602.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатом проведеної відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Петрол Логістик» встановлені, зокрема, порушення: п. 185.5 ст. 185, п. 188.1 ст.188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.8 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) зі змінами та доповненнями, у вигляді завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» в сумі 45727,50 грн., в тому числі по місяцях: серпень 2014 року 19216,67 грн; вересень 2014 року 26510,83 грн.

Позивач вважає вказаний висновок протиправним та зазначає, що контролюючий орган під час перевірки, дослідивши надану документацію, зазначив у акті, що первинна документація, а саме: товаротранспортні накладні та подорожні листи вантажного автомобіля за серпень 2014 року, для дослідження не були надані та взагалі відсутні. У свою чергу, на думку позивача, дане твердження дійсному стану речей не відповідає, оскільки, позивач під час перевірки надавав контролюючим органам для ознайомлення усю первинну документацію, яка підтверджує реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер».

Також позивачем закцентовано увагу на тому, що він не може бути відповідальним за несплату податків його контрагентами. На його думку, він не зобовязаний та не уповноважений контролювати своєчасність сплати податків його контрагентами, а контролюючі органи не мають права змінювати розмір оподаткування та стягувати штрафні санкції на підставі невиконання податкових зобовязань його контрагентами.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з мотивів, викладених у відповідних письмових запереченнях, посилаючись при цьому на безтоварність господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» та завищення внаслідок цього податкового кредиту.

Поряд з цим, відповідач на судове засідання не зявився.

Проте, приймаючи до уваги те, що наявні в матеріалах справи докази в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, враховуючи обмежений строк розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

З 23.01.2015 по 27.01.2015 Державною податковою інспекцією в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрол Логістик» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» за період з 01.08.2014 по 30.09.2014, за результатами якої був складений акт за №222/10-16-22-02/37361661 від 02.02.2015.

В результаті проведеної перевірки податковим органом були встановлені порушення:

- п. 185.5 ст. 185, п. 188.1 ст.188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.8 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) зі змінами та доповненнями, у вигляді завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» в сумі 45727,50 грн., в тому числі по місяцях: серпень 2014 року 19216,67 грн.; вересень 2014 року 26510,83 грн.

Зокрема, в акті зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з ТОВ «Петрол Логістик» у звязку з відсутністю (не наданням до перевірки) товарно-транспортних накладних, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, а також інших первинних документів.

Крім того, Державною податковою інспекцією в Обухівському районі в акті перевірки було проаналізовано акт Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області № 3654/10-02-22-09/3659896/119 від 28.11.2014 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.05.2014 р по 31.05.2014 р. та з 01.08.2014 р. по 30.09.2014 р., в якому встановлена відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, що свідчить про те, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» спрямована на мінімізацію підприємствами-контрагентами сум обовязкових податкових платежів.

На підставі акта перевірки 10.03.2015 р. Державною податковою інспекцією в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №/602 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 45728,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 22864,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 28.07.2014 між ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» (експедитор) та ТОВ «Петрол Логістик» (клієнт) був укладений договір №2807 на транспортно-експедиторські послуги, пунктом 1.1 якого передбачено, що експедитор зобовязується за рахунок клієнта надати послуги з організації і виконання перевезень автомобільним транспортом у міських та міжміських сполученнях, повязаних з перевезенням вантажів.

Згідно з пунктом 2 договору Експедитор зобовязується, зокрема, виконати й організувати виконання послуг, повязаних з перевезенням світлих нафтопродуктів автотранспортом; надати Клієнту не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, звіт про виконання зобовязань за цим договором.

При цьому обовязком Клієнта є оплата послуг, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Експедитора на підставі рахунка-фактури. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання акта наданих послуг, який надається Клієнту не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним (п. 3 Договору).

На підтвердження виконання договору між сторонами були підписані наступні акти здачі-приймання виконаних робіт, які були надані позивачем під час судового розгляду:

- № ОУ-0831/03 від 31.08.2014 р. на суму 56800,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9466,67 грн.

- № ОУ-0831/04 від 31.08.2014 р. на суму 58500,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9750,00 грн.

- № ОУ-0930/01 від 30.09.2014 р. на суму 57200,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9533,33 грн.

- № ОУ-0930/02 від 30.09.2014 р. на суму 44455,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 7409,17 грн.

- №ОУ-0930/03 від 30.09.2014 р. на суму 57410,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9568,33 грн.

Крім того, позивачем також були надані суду додатки до вказаних актів, із зазначенням в них фактичних дат здійснення перевезення, маршрутів, номерів автомобілів, найменування та ваги вантажу та вартісних складових послуг.

Після цього ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» були складені наступні податкові накладні:

- №204 від 31.08.2014 р. на суму 56800,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9466,67 грн.

- №205 від 31.08.2014 р. на суму 58750,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9750,00 грн.

- №38 від 30.09.2014 р. на суму 57200,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9533,33 грн.

- №39 від 30.09.2014 р. на суму 44455,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 7409,17 грн.

- №40 від 30.09.2014 р. на суму 57410,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 9568,33 грн.

Суми ПДВ за вказаними податковими накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту серпня та вересня 2014 року.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України обумовлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (в тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Для визначення правомірності відображення руху активів в процесі здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи на перевезення, зберігання товарів тощо.

В рамках судового розгляду справи мають бути перевірені фізичні, технічні, технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, в тому числі й транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, можливість здійснення операції з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо. В процесі судового розгляду справи необхідно встановлювати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку (відомості щодо подальшого продажу придбаного товару тощо).

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобовязань чи власного капіталу;

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (отримання послуг без їх фактичного надання).

Така правова позиція викладена, зокрема, в ОСОБА_2 адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11.

Досліджуючи надані позивачем первинні документи в підтвердження заявлених ним позовних вимог, судом встановлено, що наданими позивачем доказами (копії актів надання послуг, податкові накладні, товарно-транспортні накладні) не підтверджено обставини фактичного здійснення спірних господарських операцій з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер».

Так, за умовами укладеного договору №2807 від 28.07.2014 виконання й організація виконання послуг з перевезення нафтопродуктів покладалася саме на експедитора, проте з аналізу наданих позивачем товарно-транспортних накладних не вбачається, що ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» виконувало якісь дії на користь позивача, позаяк вказане підприємство у цих товарно-транспортних накладних не зазначено.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до пункту 11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Пунктами 11.4-11.6 Правил визначено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

На підтвердження надання ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» транспортно-експедиційних послуг за договором від 28.07.2014 р. №2807 позивачем надані наступні товарно-транспортні накладні:

- №01-06-14/09 від 06.09.2014 р.

- №02-06-14/09 від 06.09.2014 р.

- №02-05-14/09 від 05.09.2014 р.

- №01-05-14/09 від 05.09.2014 р.

- №01-04-14/09 від 04.09.2014 р.

- №02-04-14/09 від 04.09.2014 р.

- №02-03-14/09 від 03.09.2014 р.

- №03-03-14/09 від 03.09.2014 р.

- №04-03-14/09 від 03.09.2014 р.

- №03-02-14/09 від 03.09.2014 р.

- №02-01-14/09 від 02.09.2014 р.

- №04-01-14/09 від 02.09.2014 р.

- №03-01-14/09 від 02.09.2014 р.

- №01-29-14/08 від 29.08.2014 р.

- №04-28-14/08 від 28.08.2014 р.

- №03-28-14/08 від 28.08.2014 р.

- №02-28-14/08 від 28.08.2014 р.

- №01-27-14/08 від 27.08.2014 р.

- №03-26-14/08 від 26.08.2014 р.

- №04-26-14/08 від 26.08.2014 р.

- №02-26-14/08 від 26.08.2014 р.

- №04-22-14/08 від 22.08.2014 р.

- №02-22-14/08 від 22.08.2014 р.

- №03-22-14/08 від 22.08.2014 р.

- №05-22-14/08 від 22.08.2014 р.

- №01-21-14/08 від 21.08.2014 р.

- №03-20-14/08 від 20.08.2014 р.

- №02-20-14/08 від 20.08.2014 р.

Проте, зі вказаних ТТН вбачається, що автопідприємством за господарськими операціями з перевезення виступало ТОВ «Петрол Логістик», замовником ТОВ «ТК Манго-Трейд», вантажовідправником ВЧ 2788, вантажоодержувачем ТОВ «Манго Груп».

Отже,вказані товарно-транспортні накладні засвідчують факт існування господарських правовідносин з перевезення саме між ТОВ «Петрол Логістик» та ТОВ «Торгова компанія «Манго трейд».

Так, 31.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрол Логістик» (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія» Манго трейд» (Замовник) був укладений Договір №30 на транспортно-експедиційне обслуговування, за умовами якого перевізник від свого імені і за рахунок замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом по території України.

У судовому засіданні представник позивача зауважив, що надані ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» за договором від 28.07.2014 р. №2807 транспортно-експедиційні послуги полягали в тому, що саме зазначеним експедитором був здійснений пошук замовника ТОВ «Торгова компанія» Манго трейд», з яким будь-які договірні відносини до цього не існували.

Проте, суд критично ставиться до таких пояснень, оскільки договірні відносини з перевезення вантажів існували між ТОВ «Петрол Логістик» та ТОВ «Торгова компанія «Манго трейд» на підставі договору №30 від 31.03.2014, тобто ще до укладання договору від 28.07.2014 р. №2807 з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер».

Будь-яких інших пояснень та доказів стосовно реального виконання ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер» своїх договірних обовязків за договором від 28.07.2014 р. №2807 та їх звязку з господарською діяльністю ТОВ «Петрол Логістик» позивач суду не надав.

Більш того, суд зазначає, що вищевказані товарно-транспортні накладні не були надані позивачем під час перевірки податковому органу, через що позивач позбавлений можливості посилатися на вказані ТТН в якості обґрунтування безпідставності висновків ДПІ.

Так, відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Проте, під час розгляду справи позивач не надав суду доказів надання податковому органу до моменту прийняття спірного податкового повідомлення-рішення вищевказаних товарно-транспортних накладних, відсутність яких, згідно акта перевірка, була однією з підстав для висновку про безтоварність господарських операцій.

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що ТОВ «Петрол Логістик» належним чином виконано вимоги, встановлені п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, щодо підтвердження сум податкового кредиту податковими накладними, оскільки наявність у платника податку належно оформлених постачальником товарів/послуг податкових накладних не є безумовною підставою для формування податкового кредиту у разі непідтвердження фактичних обставин реального здійснених господарських операцій.

Суд також не погоджується з доводами позивача про те, що фактичність та реальність здійснення експедиторських операцій має підтверджуватись саме актом про надання експедиторських послуг, оскільки об'єктивний висновок про реальність здійснення господарської операції може бути зроблений судом лише на підставі дослідження та встановлення сукупності фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що відсутність окремих первинних документів не є безумовною підставою вважати господарську операцію такою, що не відбулася та/або є безтоварною, однак, при цьому, з врахуванням встановлених обставин даної справи, дійшов висновку, що обставини реального здійснення спірних господарських операцій ними не підтверджено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки поданими позивачем доказами не підтверджено факт реального здійснення господарських операцій за умовами правочину, укладеного з ТОВ «Торговий дім «БЦ Шелтер».

Таким чином, правові підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні 16.06.2015 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 22.06.2015 р.

Керуючись ст. ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.