Справа № 815/7157/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/7157/14

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- ОСОБА_1

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування рішення № від 09.09.2014 року,

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі ПрАТ «УДП») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ), в якому позивач просить скасувати рішення відповідача № від 09.09.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 жовтня 2014 року від СДПІ було отримано 20 (двадцять) рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 7 904 164,18 грн., у т.ч. і рішення № від 09.09.2014 року за період з 23.04.2013 року по 29.11.2013 року на загальну суму 582 215,38 грн.

Не погодившись з рішенням № від 09.09.2014 року ПрАТ «УДП» звернулося 05.11.2014 року до Міжрегіонального головного управління Міндоходів Центрального офісу обслуговування великих платників (далі МГУМ - Центральний офіс з ОВП) зі скаргою № ЮС - 1691 на вказане рішення, яке було направлено цінним листом з описом вкладення 05.11.2014 року, про що свідчить штамп поштового відділення.

11.11.2014 року МГУМ - Центральний офіс з ОВП отримало від ПрАТ «УДП» скаргу на рішення № від 09.09.2014 року, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення.

15.12.2014 року ПрАТ «УДП» отримало від Міжрегіонального головного управління державної фіскальної служби України - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків (далі МГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП) рішення про результати розгляду скарги від 09.12.2014 року за вих. №22377/10/28-10-10-4-33, згідно до якого скаргу ПрАТ «УДП» - залишило без задоволення.

Позивач вважає, що рішення № від 09.09.2014 року повинно бути скасовано, оскільки було пропущено двадцятиденний строк для прийняття вмотивованого рішення та надіслання на адресу заявника, що є підставою вважати скаргу позивача задоволеною у відповідності до ст.56 Податкового кодексу України, та п..7.2 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків - їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 року № 848.

Також, позивач зазначив, що рішення № від 09.09.2014 було прийнято з порушенням норм Конституції України, а також інших нормативно-правових актів України, та зазначає що вказане рішення було складено за формою, згідно з додатком №9 до Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 року, що набрала чинність 01.10.2013 року, яка ще не була прийнята, та не діяла на період за який нараховується штраф та пеня з 23.04.2013 року до 29.11.2013 року. Позивач вважає що рішення про нарахування штрафу та пені за період з 23.04.2013 року до 29.11.2013 року мало бути складено згідно діючої на той період інструкції №21-5 від 27.09.2010 року.

На думку позивача, при застосуванні до ПрАТ «УДП» штрафних санкцій СПДІ з ОВП у м. Одесі порушено строк прийняття рішення № від 09.09.2014 року. При застосуванні штрафів, зазначених у п. 7.2.2. Інструкції № 21-5 та Інструкції №21-5 приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, за який сплачується єдиний внесок незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період. Відповідно до п.13 ст.25 нарахування пені, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Виходячи з того, що сума недоїмки була сплачена 29.11.2013 року, позивач вважає що прийняття рішення 09.09.2014 року (приблизно через 10 місяців) суперечить законодавству.

У судовому засіданні посилаючись на обставини, викладенні у позовній заяві, представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача, надавши заперечення на позов (а.с. 41-43), в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала прийняте рішення правомірним та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 4384,80 грн. на р/р 4005, отримувач ГУДКСУ в Одеській області, код отримувача 37607526, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації бюджету 22030001.

Не погодившись з таким рішенням Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ПрАТ «УДП» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. 09 вересня 2014 року СДПІ було винесено рішення № НОМЕР_1 про нарахування ПрАТ «УДП» штрафу у розмірі 186291,52 грн., та пені у розмірі 395923,86 грн. за період з 23.04.2013 року до 29.11.2013 року, на підставі частини десятої та пункту 2 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

27 жовтня 2014 року ПрАТ «УДП» було отримано рішення СДПІ № НОМЕР_1 від 09.09.2014 року. 05.11.2014 року ПрАТ «УДП» звернулося до МГУМ - Центрального офісу з ОВП зі скаргою № ЮС - 1691 на рішення № НОМЕР_1 від 09.09.2014 року, яке було відправлено цінним листом з описом вкладення.

Згідно поштового повідомлення вказана скарга отримана МГУМ - Центральний офіс з ОВП 11.11.2014 року. 09.12.2014 року МГУМ - Центральний офіс з ОВП прийняло рішення про результати розгляду скарги №22377/10/28-10-10-4-33, яким скаргу ПрАТ «УДП» від 05.11.2014 року залишив без задоволення. Згідно зі штампом поштового відділення зазначене рішення було відправлене на адресу ПрАТ «УДП» 09.12.2014 року (а.с.21), тобто через 28 днів після отримання СДПІ скарги позивача від 05.11.2014 року.

Позивач звернувся до суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що правовідносини, які виникли між сторонами регламентовані Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон України № 2464-VI) якій відповідно до його преамбули визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Статтею 1 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.2 ст.6 Закону платник єдиного внеску, яким є позивач, зобов'язаний, крім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 14 Закону України № 2464-VI визначені зобовязання органів доходів і зборів, які зобов'язані, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закон.

Згідно ст.25 Закону під час здійснення контролю орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Судами встановлено, що рішенням відповідача № від 09.09.2014 року до позивача за несвоєчасну сплату єдиного внеску застосовані штраф у розмірі 186291,52грн. та нарахована пеня у розмірі 395923,86грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску за березень 2013 року.

Вимогами ст. 25 Закону України № 2464-VI встановлено, що суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Порядок розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу,затверджений наказом Міндоходів України від 09.09.2013 року №452 (далі Порядок №452). Згідно п.1 Порядок визначає процедуру подання та розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених ч.10,11 ст.25 Закону України № 2464-VI.

Згідно п.4.1 розділу IV Порядку №452 орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Судами встановлено, що МГУМ - Центральний офіс з ОВП направило відповідь позивачу на його скаргу 09.12.2014 року, тобто у встановлений законодавством 30-дений строк, якій розраховується з наступного за днем отримання скарги.

Суд першої інстанції вірно не приймає до уваги доводи позивача щодо пропущення МГУМ - Центральний офіс з ОВП 20-денного строку надання відповіді на його скаргу, оскільки позивач обґрунтовуючи ці доводи помилково посилається на Порядок оформлення і подання скарг платниками податків, їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 року № 848 (далі Порядок №848), якій відповідно до п.1.1,1.2 розроблений на підставі ст.ст.19-1,55,56 ПКУ, ст.24 Митного кодексу України і визначає процедуру оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень органів доходів і зборів під час адміністративного оскарження, та відповідно до п. 1.3 не застосовується при оскарженні рішень органів доходів і зборів, якщо спеціальним законом встановлено інший порядок оскарження таких рішень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Порядок №848 регламентує правовідносини між субєктами господарювання та органами доходів ї зборів щодо оскарження рішень у сфері податкового та митного законодавства, та не регламентує ці відносини щодо сплати та оскарження єдиного внеску. Правовідносини у сфері сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування між платником такого внеску та органом доходів і зборів як контролюючим органом регламентовано Законом України № 2464-VI, Інструкцією «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 року, що набрала чинність 01.10.2013 року (далі Інструкція №455) та Порядком №452 щодо розгляду скарг платника єдиного внеску на вимоги та рішення органу доходів і зборів.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи позивача, викладені ним в обґрунтування позовних вимог щодо скасування рішення № з посиланням на те, що вказане рішення було прийняте 09.09.2014 року (приблизно через 10 місяців) після сплати 29.11.2013 року суми недоїмки, оскільки законодавством (Законом України № 2464-VI , Інструкцією №455) не встановлені строки прийняття вказаних рішень контролюючим органом, а лише встановлено, що рішення приймається після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки оремо за кожний період, за який сплачується єдиний внесок, незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період, та нарахування пені відповідно до п. 13 ст. 25 Закону починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Зазначені вимоги законодавства дотримані відповідачем при прийнятті рішення № від 09.09.2014 року.

Також суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання позивача як на підставу скасування рішення складення його за формою, згідно з додатком №9 до Інструкції №455, що набрала чинність 01.10.2013 року, а не згідно діючої на період виникнення недоїмки зі сплати єдиного внеску Інструкції №21-5 від 27.09.2010 року, оскільки вказана норма не є нормою матеріального права, а регламентує повноваження та процесуальні дії податкового органу, як субєкта владних повноважень, якій повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які встановлені законодавством, а тому зазначена норма повинна застосовуватися на час здійснення вказаний дій.

При цьому судова колегія враховує, що позивач не спростовує наявності недоїмки по сплаті єдиного внеску, а також розміру штрафу та пені нарахованих згідно рішення № від 09.09.2014 року, а також те, що згідно із п.7.13 Інструкції №455 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

З урахуванням встановлених фактів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач при прийнятті рішення № від 09.09.2014 року діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.06.2015 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький