Справа № 815/3142/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3142/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року

12 год. 38 хв. м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Бобровській О.Ю.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_2 (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році у розмірі 92669,11 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3243,45 грн., всього у розмірі 95912,56 грн.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов, оскільки ТОВ «Боріваж» створило на підприємстві необхідну кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, подавало щомісяця у 2014 році звіти про наявність вакансій до центру зайнятості, працевлаштовувало протягом 2014 року інвалідів, а тому не має вини підприємства у порушенні норм середньооблікової кількості працюючих інвалідів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» №875-ХІІ від 21.03.1991 року для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Середньооблікова чисельність штатних працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» у 2014 році склала 191 особу, що підтверджується звітом за формою №10-ПІ за 2014 рік, а тому відповідач мав створити 8 робочих місць для працевлаштування інвалідів (аркуші справи 6-7).

Згідно із цим звітом та наданими додатковими доказами, у 2014 році на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Боріваж» були працевлаштовані 8 працюючих інвалідів - штатних працівників (аркуші справи 6-7, 39-41).

Проте, враховуючи вимоги п. 3.2.5 «Інструкції зі статистики кількості працівників», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року №286, п. 3.4 «Інструкції щодо заповнення форми звітності N 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», затвердженої наказом Мінпраці України № 42 від 10.02.2007 року, які передбачають правила розрахунку середньооблікової кількості штатних працівників, яким встановлена інвалідність, протягом 2014 року кількість працюючих інвалідів штатних-працівників на ТОВ «Боріваж» складає 7 осіб, тобто нормативи робочих місць не виконані.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до ст. 18, ч. 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць.

Згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування», затвердженим 31 січня 2007 року постановою Кабінету Міністрів України № 70 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані, зокрема, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів (звіти про наявність вільних робочих місць) і звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів до Фонду соціального захисту інвалідів.

Позивачем надані до суду копії звітів за формою 3-ПН, які надавалися ТОВ «Боріваж» до Комінтернівського районного центру зайнятості щомісяця протягом 2014 року про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів та самостійно був працевлаштований інвалід (аркуші справи 26-41).

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Проте, згідно із ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відноси відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки, відповідач звітував про зайнятість і працевлаштування інвалідів до Фонду соціального захисту інвалідів, надавав державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів (звіти про наявність вільних робочих місць), тобто вжив всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, позивачем не надано суду доказів відмови відповідачем в працевлаштуванні інвалідів, доказів, що органи виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів направляли інвалідів для працевлаштування відповідачу, доказів безпосереднього звернення інвалідів на підприємство з метою працевлаштування, і відмови в такому працевлаштуванні, суд вважає, що до ТОВ «Боріваж» не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за невиконання протягом 2014 року нормативу робочих місця для працевлаштування інвалідів.

Суд не приймає доводів представника позивача із посиланням на лист Комінтернівського районного центру зайнятості про не подання щомісяця звітів відповідачем та відсутність в них позначки щодо потреби у сприянні служби зайнятості в укомплектуванні вакансій, як на підставу наявності вини підприємства в порушенні нормативів працевлаштування інвалідів, оскільки зазначені обставини спростовуються наявними в справі копіями звітів за формою 3-ПН, які містять підпис посадової особи центру зайнятості та дату їх прийняття. Оригінали зазначених звітів були оглянуті в судовому засіданні за участю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не обґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році у розмірі 92669,11 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3243,45 грн., всього у розмірі 95912,56 грн. - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 30.06.2015 року.

Суддя Л.І. Свида

у задоволенні адміністративного позову відмовити

30 червня 2015 року.