Справа № 2а-/2370/6190/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/9991/34199/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Черкаському районі Черкаської області

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2012

у справі № 2-а/2370/6190/2011 Черкаського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Черкаському районі Черкаської області (ДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2012, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ Черкаському районі Черкаської області від 16.06.2011 № про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 9918,00 грн. (у т.ч. 9917,00 грн. - основний платіж та 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошового зобов`язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 10.06.2011 № 9/17-015/НОМЕР_2, про порушення СПД ОСОБА_4 норм статей 185, 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (ПК), а саме: завищено податковий кредит на суму 9916,67 грн. у податковому обліку за лютий 2011 року за податковими накладними, виписаними ТОВ «Інбудтраст», яке відсутнє за юридичною адресою (до державного реєстратора направлено повідомлення за формою 18ОПП про відсутність підприємства за місцезнаходженням); не має матеріальних, трудових ресурсів; поставка товарів (мука, горіхи кешью) на адресу позивача не підпадає під основні виді діяльності ТОВ «Інбудтраст», якими є: будівництво будівель, технічне обслуговування і ремонт автомобілів, оптова торгівля будівельними матеріалами, роздрібна торгівля непродовольчими товарами

За результатами перевірки ДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.06.2011 № про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 9918,00 грн. (у т.ч. 9917,00 грн. - основний платіж та 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що між СПД ОСОБА_4 (покупець) та ТОВ «Інбудтраст» (продавець) укладено договори від 20.01.2011 № 000002 та від 22.02.2011 № 000057, згідно з умовами якого продавець зобов'язується поставити товар, а покупець - прийняти та оплатити товар.

За наслідками виконання цього договору ТОВ «Інбудтраст» виписало на адресу позивача податкові накладні, ПДВ в загальній сумі 9916,67 грн. за якими позивач включив до податкового кредиту у податковому обліку за лютий 2011 року.

За визначенням підпункту 14.1.181 пункту 14.1 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Абзацами першим та другим пункту 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 цієї статті).

На підставі досліджених у судовому процесі доказів (копій договорів від 20.01.2011 № 000002, від 22.02.2011 № 000057, податкових накладних 22.02.2011 № 57, від 28.02.2011 № 67, видаткових накладних від 22.02.2011 № РН-000057, від 28.02.2011 № РН-000067, платіжних доручень від 22.02.2011, 19.02.2011, 22.03.2011), суди попередніх інстанцій встановили факт придбання позивачем товарів (мука, горіхи кешью) у ТОВ «Інбудтраст». Цей факт встановлений з дотриманням судом норми частини другої ст. 71 КАС України, якою встановлено обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доведення правомірності прийнятого ним рішення в разі, якщо він заперечує проти позову. Оцінка судом доказів у справі відповідає вимогам норм ст. 86 КАС України.

Відповідно до встановлених фактів суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про правомірне збільшення позивачем в податковому обліку за лютий 2011 року податкового кредиту на суму 9916,67 грн., що відповідає вище наведеним нормам матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Черкаському районі Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2012 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев