Справа № 826/8306/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2015 року № 826/8306/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 24 березня 2015 року, зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06 травня 2015 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ», позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), винесену 24 березня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 46953388 (далі - оскаржувана постанова);

- зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві, відповідач) при примусовому виконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014 винести постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслати копію вказаної постанови стягувачу та боржникові.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на день звернення з позовом до суду вимоги ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014, якою скаргу ПАТ «АКПІБ» задоволено та відповідальних осіб СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві зобов'язано внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.09.2014, що отримана представником Шевченківського РУ ГУ МВС України 12.09.2014, за наявності у ній обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, залишаються невиконаними через те, що відповідачем постановою від 24.03.2015 неправомірно, на думку позивача, відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вказаної вище ухвали.

Позивач не погоджується з підставами, викладеними в оскаржуваній постанові, якими є те, що у поданому на виконання виконавчому документі (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва № 761/27819/14-к від 26.09.2014): не зазначено ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника, адреси боржника, ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача, адреси стягувача; не зазначено дати набрання законної (юридичної) сили рішенням; не зазначено строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, та зазначає, що відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника та стягувача, адреси боржника та стягувача не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, про що свідчить правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах; датою набрання законної (юридичної) сили рішенням згідно кримінального процесуального законодавства є дата його оголошення; а згідно норм Закону України «Про виконавче провадження», якими визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, виконавчий документ було подано до закінчення річного строку.

За вказаних вище обставин, позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, а отже підлягає скасуванню.

Крім того, позивач вважає, що для відновлення в повному обсязі порушених, на його думку, прав та інтересів необхідно зобов'язати Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві при примусовому виконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014 винести постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслати копію вказаної постанови стягувачу та боржникові.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, письмових пояснень та/або заперечень не надав.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 28.05.2015 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

За наслідками розгляду скарги ПАТ «АКПІБ» на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, Шевченківським районним судом м. Києва 26 вересня 2014 року постановлено ухвалу (справа № 761/27819/14-к), якою скаргу ПАТ «АКПІБ» задоволено, відповідальних осіб СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві зобов'язано вчинити певну дію, а саме: внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.09.2014, що отримана представником Шевченківського РУ ГУ МВС України 12.09.2014, за наявності у ній обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

З заявою про направлення на примусове виконання виконавчого документа, відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 вих. № 39-6/351-6, представник ПАТ «АКПІБ» за довіреністю звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з проханням прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження; зобов'язати відповідальних осіб СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві вчинити певну дію, а саме: внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.09.2014, що отримана представником Шевченківського РУ ГУ МВС України 12.09.2014, за наявності у ній обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування; постанову про відкриття виконавчого провадження та всі інші необхідні документи направити та направляти на адресу ПАТ «АКПІБ»: 01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12.

До заяви про направлення на примусове виконання виконавчого документа, відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 вих. № 39-6/351-6 представником ПАТ «АКПІБ» за довіреністю була додана ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014, завірена судом, який її видав.

На адресу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві вказана вище заява надійшла 19.03.2015 за вх. № 1213.

За наслідками розгляду заяви про примусове виконання ухвали № 761/27819/14-к, виданої 26.09.2014 Шевченківським районним судом м. Києва, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві 24 березня 2015 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 46953388 (оскаржувана постанова).

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження слугувало те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Супровідним листом від 24.03.2015 вих. № 372/1 відповідачем на адресу ПАТ «АКПІБ» було направлено копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінал виконавчого документа.

Не погодившись з відмовою у відкритті виконавчого провадження, ПАТ «АКПІБ» з скаргою на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. про відмову у відкритті виконавчого провадження звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва.

За наслідками розгляду скарги ПАТ «АКПІБ», Шевченківським районним судом м. Києва 09 квітня 2015 року постановлено ухвалу (справа № 761/10287/15-ц), якою у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», боржник: Шевченківське РУ ГУ МВС України в м. Києві, на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. про відмову у відкритті виконавчого провадження відмовлено.

На адресу ПАТ «АКПІБ» копія вказаної вище ухвали надійшла 24.04.2015.

Незгода з оскаржуваною постановою та необхідність в зобов'язанні відповідача вчинити певні дії обумовили позивача на звернення з адміністративним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надані сторонами докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», виходячи з наступного.

Оскільки позивач про порушення своїх прав та інтересів дізнався 24.04.2015, а до суду за їх захистом звернувся 30.04.2015, суд вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 11 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз. другий ч. 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV).

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Приписами пункту другого частини другої ст. 17 Закону № 606-ХІV визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів ст. 18 Закону № 606-ХІV виконавчий документ повинен відповідати вимогам, зазначеним у вказаній статті.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Згідно з пунктом першим ч. 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Разом з тим, за приписами частини першої статті 22 Закону № 606-ХІV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст. 18 спеціального закону, яким є Закон № 606-ХІV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження (п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-ХІV).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній державним виконавцем зазначено, що у поданому на виконання виконавчому документі не зазначено ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника, адреси боржника, ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача, адреси стягувача, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV.

З цього приводу суд зазначає, що п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV містить не виключний перелік відомостей, які мають бути зазначені у виконавчому документі. Вказані відомості виходячи з тлумачення зазначеної норми мають відповідати наступним критеріям: бути відомими, ідентифікувати сторін виконавчого провадження та сприяти виконанню судового рішення, а відтак, сама по собі відсутність у виконавчому документі ідентифікаційних кодів, адрес та інших реквізитів не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження за умови, якщо інші зазначені відомості відповідають вказаним критеріям.

У той же час, приписами п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV визначено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження одержувати, з метою захисту інтересів стягувача, безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Втім, матеріали справи відомостей щодо вчинення державним виконавцем дій направлених на отримання будь-яких довідок та/чи будь-якої інформації не містять.

Крім того, суд вважає, що відсутність у виконавчому документі ідентифікаційних кодів боржника та стягувача, адрес боржника та стягувача не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постановах від 21.05.2014 № 6-45цс14, від 25.06.2014 № 6-62цс14.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові значиться, що у поданому на виконання виконавчому документі не зазначено дати набрання законної (юридичної) сили рішенням, що є порушенням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV.

Як вбачається з виконавчого документу (ухвали № 761/27819/14-к виданої 26.09.2014 Шевченківським районним судом м. Києва), зокрема з його резолютивної частини вбачається, що ухвала на підставі ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

У той же час, приписами ч. 5 ст. 532 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Таким чином, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014 у справі № 761/27819/14-к набрала законної (юридичної) сили з моменту її оголошення, тобто з 26.09.2014.

Крім того, в оскаржуваній постанові значиться, що у поданому на виконання виконавчому документі не зазначено строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, що є порушенням п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 606-ХІV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, виконавчий документ (ухвала № 761/27819/14-к видана 26.09.2014 Шевченківським районним судом м. Києва) може бути пред'явлений до виконання протягом року, тобто до 26.09.2015.

Отже, вказані вище обставини, на думку суду, є загальновідомими та спростовують викладені в оскаржуваній постанові доводи старшого державного виконавця, які стали приводом для відмови у відкритті виконавчого провадження, а тому, на переконання суду, оскаржувана постанова не ґрунтується на нормах права.

За вказаних вище обставин, така постанова має бути визнана протиправною та скасована.

З метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві при примусовому виконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014 (справа № 761/27819/14-к) винести постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслати копію вказаної постанови стягувачу та боржникові.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають до задоволення.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення.

Оцінюючи подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 46953388 від 24 березня 2015 року.

3. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві при примусовому виконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2014 (справа № 761/27819/14-к) винести постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслати копію вказаної постанови стягувачу та боржникові.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко