Справа № 802/200/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 червня 2015 р. Справа № 802/200/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Череватої А.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Австрія Джус Україна"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Аграна Джус Україна" (далі ТОВ "Аграна Джус Україна") звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ) від 13.01.2014 року за № НОМЕР_1 та від 17.01.2014 року за № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.02.2014 року у справі № 802/200/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014 року, вищевказаний адміністративний позов ТОВ "Аграна Джус Україна" задоволено повністю (том 14, а.с. 135-139, 199-201).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2015 року у справі № К/800/27887/14 касаційну скаргу Вінницької ОДПІ задоволено частково, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.02.2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, зазначив, що під час нового розгляду справи необхідно належним чином перевірити доводи сторін щодо фактичної поставки товарів від ТОВ "Нова фруктова лінія" та ФГ "ОСОБА_4О.", встановити обставини, які зазвичай свідчать про реальність господарських операцій, стосовно взаємовідносин між позивачем і цими контрагентами (том 14, а.с. 170-174).

19.05.2015 року адміністративна справа після касаційного перегляду надійшла на адресу Вінницького окружного адміністративного суду та передана для розгляду судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року справу № 802/200/14-а прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що 23.02.2015 року загальними зборами учасників ТОВ "Аграна Джус Україна" прийнято рішення про зміну назви юридичної особи на товариство з обмеженою відповідальністю "Австрія Джус Україна" (далі ТОВ "Австрія Джус Україна"). Відомості про зміну повного найменування позивача внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 04.03.2015 року за № 4009527 (том 15, а.с. 117-121).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та надав пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Зазначає, що за результатами документальних позапланових невиїзних перевірок ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "НФЛ" та ФГ "ОСОБА_4О." за липень 2013 року, а також з питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року Вінницькою ОДПІ встановлено порушення вимог п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, внаслідок чого ТОВ "Аграна Джус Україна" завищено податковий кредит на суму ПДВ 218 382 грн. та на суму 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року, а також порушення вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого товариством занижено позитивне значення рядків 18, 25.1 на суму ПДВ 218 382 грн. та на суму 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року. Крім того, на порушення вимог п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 ПК України ТОВ "Аграна Джус Україна" завищено рядок 19 Декларації "Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" за жовтень 2013 року на суму 1 148 315 грн. та рядок 23.1 Декларації "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" за жовтень 2013 року на суму 2 548 488 грн. За результатами проведених перевірок Вінницькою ОДПІ прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які, на думку платника податків, є протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Зокрема позивач стверджує, що реальність господарських операцій з ТОВ "НФЛ" та ФГ "ОСОБА_4О." повністю підтверджується сукупністю усіх необхідних первинних бухгалтерських та інших документів. Водночас порушення, на які посилається податковий орган, стосуються виключно контрагентів та не впливають на реальність господарських операцій, вчинених із ТОВ "Аграна Джус Україна". Також позивач просить врахувати, що придбаний у ТОВ "НФЛ" та ФГ "ОСОБА_4О." товар (яблука) було використано у власній господарській діяльності товариства шляхом його переробки і виготовлення готової продукції, яка в подальшому реалізована. Натомість відповідач жодними належними та допустимими доказами не підтверджує своїх висновків про нереальність спірних господарських операцій, а лише робить припущення про те, що вони не могли відбутися та мають фіктивний характер.

Ухвалою суду від 21.05.2015 року на підставі ст. 55 КАС України в порядку процесуального правонаступництва судом проведено заміну Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області правонаступником Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позивача заперечили з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях (том 14, а.с. 107-113). Вважають, що при проведенні документальних позапланових перевірок ТОВ "Аграна Джус Україна" і прийнятті оскаржуваних рішень Вінницька ОДПІ діяла з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Відтак, просять відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши інші здобуті в ході розгляду справи докази, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Встановлено, що ТОВ "Австрія Джус Україна" (до 04.03.2015 року ТОВ "Аграна Джус Україна") як юридична особа зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 08.07.2011 року (ідентифікаційний код 37695570), починаючи з 13.11.2012 року перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість (свідоцтво платника ПДВ № 100346885 від 04.08.2011 року).

Основними видами діяльності товариства згідно з КВЕД є виробництво фруктових та овочевих соків, виробництво безалкогольних напоїв, виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки, оптова торгівля напоями.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 1370 від 27.12.2013 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "НФЛ" за липень 2013 року, за результатами якої складено акт № 1352/1501/37695570 від 30.12.2013 року (том 1, а.с. 12-16). При цьому перевіркою зроблено висновки про порушення позивачем:

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 218 382 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № НОМЕР_5 від 08.10.2013 року;

- п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено позитивне значення рядка 18 на суму ПДВ 218 382 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № НОМЕР_5 від 08.10.2013 року;

- п. 200.2 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено рядок 25.1 суми, що сплачується до загального/спеціального фонду Державного бюджету на суму ПДВ 218 382 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № НОМЕР_5 від 08.10.2013 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.01.2014 року, яким ТОВ "Аграна Джус Україна" збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 218 382 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 109 191 грн. (том 1, а.с. 8).

Крім того, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 8 від 10.01.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ФГ "ОСОБА_4О." за липень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 40/1501/37695570 від 16.01.2014 року (том 1, а.с. 17-21), яким зроблено висновки про порушення позивачем:

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № НОМЕР_5 від 08.10.2013 року;

- п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено позитивне значення рядка 18 на суму ПДВ 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № НОМЕР_5 від 08.10.2013 року;

- п. 200.2 ст. 200 ПК України, внаслідок занижено рядок 25.1 суми, що сплачується до загального/спеціального фонду Державного бюджету на суму ПДВ 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № НОМЕР_5 від 08.10.2013 року.

17.01.2014 року на підставі вищевказаного акту перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким ТОВ "Аграна Джус Україна" збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 750 000 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 375 000 грн. (том 1, а.с. 9).

Крім того, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 1 від 08.01.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 49/1501/37695570 від 17.01.2014 року (том 1, а.с. 22-41), яким зроблено висновки про порушення позивачем п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 ПК України, внаслідок завищення значення рядка 19 Декларації "Від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" за жовтень 2013 року в сумі 1 148 315 грн., а також значення ряд 23.1 Декларації "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" за жовтень 2013 року на суму 2 548 488 грн. та завищення значення рядка 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" за жовтень 2013 року на суму 2 162 254 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки 17.01.2014 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 про зменшення ТОВ "Аграна Джус Україна" суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 2 548 488 грн. і нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 274 244 грн., та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 про зменшення ТОВ "Аграна Джус Україна" розміру від'ємного значення ПДВ на суму 1 148 315 грн. (том 1, а.с. 10-11).

Надаючи правову оцінку законності оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень, суд керується наступними мотивами.

Як встановлено проведеними податковими перевірками, у липні та жовтні 2013 року ТОВ "Аграна Джус Україна" перебувало в господарських взаємовідносинах з ТОВ "Нова фруктова лінія" (далі ТОВ "НФЛ") та фермерським господарством "ОСОБА_4О." (далі ФГ "ОСОБА_4О.") у зв'язку з придбанням товару (яблук). При цьому відповідач стверджує, що фактичного здійснення таких господарських операцій не було, а тому ТОВ "Аграна Джус Україна" безпідставно сформувало податковий кредит по цих операціях та завищило суму бюджетного відшкодування за відповідні звітні періоди.

Виходячи з наведених висновків контролюючого органу суд зазначає, що в силу положень пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Пунктами 201.6, 201.8, 201.10 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна є податковим документом і підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.

Згідно з п. 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Водночас Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок невключення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) його непідтвердження податковими накладними (митними деклараціями) або їх оформлення з порушенням вимог, що випливає зі змісту п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Отже, правовий аналіз вищевказаних положень податкового закону дає підстави для висновку про те, що у разі видачі покупцеві контрагентом, який зареєстрований як платник ПДВ, податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, визначеними законом, такий покупець має право на включення цього податку до складу податкового кредиту за звітній податковий період та його подальшого врахування при визначенні суми податку, що підлягає сплаті до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню.

Судом встановлено, що наявні у позивача податкові накладні по господарських операціях з ТОВ "НФЛ") та ФГ "ОСОБА_4О." оформлені з дотриманням вимог закону та виписані особами, які у спірний період були зареєстровані як платники податку на додану вартість (том 1, а.с. 218-250; том 2, а.с. 1-56).

При цьому слід зауважити, що будь-яких зауважень до правильності оформлення таких документів у контролюючого органу немає. Разом із тим, свої висновки про порушення позивачем вимог законодавства та завищення ним податкового кредиту Вінницька ОДПІ обґрунтовує тим, що операції з вищевказаними контрагентами фактично не здійснювались і, на думку ревізорів, не могли мати реального характеру.

Проте, зазначені висновки суперечать документам первинного бухгалтерського обліку товариства та у ході судового розгляду справи не підтвердилися.

Як вже зазначалося, підставою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товару (послуг) сум ПДВ є факт придбання цих товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності. Тобто податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На підтвердження правомірності формування податкового кредиту позивачем надано ряд первинних бухгалтерських документів. Аналіз таких документів засвідчує, що 23.07.2013 року між ТОВ "Аграна Джус Україна" (Покупець) та ТОВ "НФЛ" (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 23.07.13., згідно з п. 2.1 якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар яблука несортові та на пюре в кількості 15 000 тонн. Ціну за 1 кг товару погоджено специфікаціями до контракту за №№ 1-11 від 23.07.2013 року, 06.08.2013 року, 12.08.2013 року, 17.08.2013 року, 20.08.2013 року, 26.08.2013 року, 29.08.2013 року, 30.08.2013 року, 04.09.2013 року, 24.09.2013 року, 01.10.2013 року (том 1, а.с. 58-71).

Реальність господарських операцій, проведених на виконання вказаного правочину, підтверджується усіма необхідними первинними та іншими документами, зокрема, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами прийомки сировини, оборотно-сальдовими відомостями за період з 01.07.2013р. по 31.07.2013р., платіжними дорученнями про перерахування контрагенту ТОВ "НФЛ" коштів як оплату за придбаний товар (том 1, а.с. 127-132, 150-154, 195а-207; том 4, а.с. 1-24; том 5, а.с. 1-250; том 10, а.с. 1-223; том 11, а.с. 1-250).

Крім того, позивачем надано додаткові докази на підтвердження факту ввезення на територію підприємства ТОВ "Аграна Джус Україна" товару, що був придбаний у ТОВ "НФЛ", а саме витяг із Журналу контролю за переміщенням транспорту по ввозу матеріальних цінностей за липень та жовтень 2013 року (том 14, а.с. 1-105).

Оцінюючи вищевказані документи суд враховує, що Податковий кодекс України не встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належними для цілей податкового обліку та обов'язковими для підтвердження платником податків правомірності формування податкового кредиту.

Відтак, підлягають застосуванню загальні вимоги до первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У свою чергу такі вимоги полягають в тому, що первинний документ повинен містити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем до перевірки документи (договір, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні відомості тощо) є первинними документами в розумінні вимог статті 9 вказаного Закону та у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірних господарських операцій.

При цьому співставленням даних, зазначених у таких первинних документах, судом не встановлено будь-яких розбіжностей щодо обсягів, дати та вартості поставленого для ТОВ "Аграна Джус Україна" товару (яблук).

Отже, сукупністю первинних, бухгалтерських, платіжних та інших документів, які зазвичай супроводжують такого роду господарські операції підтверджується фактичне виконання договору купівлі-продажу № 23.07.13 від 23.07.2013 року.

Також судом перевірено і встановлено, що на момент укладення даного правочину та здійснення спірних операцій ТОВ "НФЛ" було зареєстроване як юридична особа, перебувало податковому обліку у Вінницькій ОДПІ, було платником податку на додану вартість згідно із свідоцтвом платника ПДВ № 200122635 та мало статус сільськогосподарського товаровиробника (том 15, а.с. 29-30, 144-147).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (том 15, а.с. 37-41, 59-79, 102-106), в ході проведення перевірки позивача було підтверджено, що ТОВ "НФЛ" здійснює господарську діяльність та знаходиться за своєю юридичною адресою, на запити податкового органу товариство відповідало та надало необхідні документи, а з письмових пояснень директора ОСОБА_5 також слідує, що ТОВ "НФЛ" дійсно мало взаємовідносини із ТОВ "Аграна Джус Україна" щодо поставки яблук та із ТОВ "Фруктерія" щодо оренди основних засобів (багаторічних насаджень), чим спростовуються доводи відповідача про фіктивність діяльності цього платника податків.

Відповідно до акту документальної позапланової перевірки ТОВ "Аграна Джус Україна" № 1352/1501/37695570 від 30.12.2013 року однією з підстав для виявлених порушень була відсутності у позивача та його контрагента ТОВ "НФЛ" документів, які б свідчили про якість реалізованої сировини (сертифікатів якості товару).

Проте суд зазначає, що відсутність цих документів сама по собі не спростовує факту проведення господарської операції, а може лише ставити під сумнів якість поставленої продукції, перевірка якої не належить до компетенції відповідача.

Крім того, пунктом 2.4 договору купівлі-продажу № 23.07.13 від 23.07.2013 року передбачено, що приймання товару по кількості та якості проводиться на території покупця.

Покупець проводить технічний аналіз поставленого товару, на основі чого може проводитися відбракування товару з поставленої партії. Якщо відбракування перевищує 10% товар повертається продавцю на його ризик та за його рахунок. У випадку доставки неякісного товару транспортом покупця продавець відшкодовує транспорті витрати по доставці та поверненню товару (пункт 2.5 договору).

Отже, за умовами контракту перевірку якості поставленого товару здійснює сам покупець під час його прийняття від постачальника, що додатково свідчить про безпідставність посилань відповідача на відсутність сертифікатів якості придбаного товару.

Висновки акту перевірки ТОВ "Аграна Джус Україна" також обґрунтовуються тим, що копії товарно-транспортних накладних, наданих контрагентом ТОВ "НФЛ", не містять відомостей про особу, яка здала товар, та водія-експедитора (том 1, а.с. 15, 28).

Разом із тим, суд критично оцінює такі доводи податкового органу, оскільки вони жодним чином не свідчать про нереальність господарської операції між ТОВ "Аграна Джус Україна" та ТОВ "НФЛ" щодо поставки товару.

Так, пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, передбачено, що товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.4 Правил товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Отже, товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів в межах України, проте не може вважатися безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

До того ж наявність окремих незначних недоліків товарно-транспортних накладних, на які посилається податковий орган, не дає підстав для їх неврахування в цілому, чи підстав для висновку про відсутність поставок як таких.

Відповідач також стверджує, що ТОВ "НФЛ" немає відповідних матеріально-технічних ресурсів для здійснення господарських операцій з позивачем, зокрема сільськогосподарська техніка і транспортні засоби за товариством не зареєстровані.

Водночас суд зазначає, що відсутність власних транспортних засобів ще не свідчить про нереальність господарської операції та не є перешкодою для виконання зобов'язань за договором, оскільки контрагент позивача міг використовувати орендовані транспорті засоби та сільськогосподарську техніку, про що, зокрема, у своїх поясненнях вказала директор ТОВ "НФЛ" ОСОБА_5 (том 15, а.с. 38-41).

Крім того, довідки Держсільгоспінспекції у Вінницькій області № 10-02/3892/13 від 30.09.2013 року та УДАІ УМВС у Вінницькій області № 9/14365 від 08.10.2013 року, № 9/16998 від 12.11.2013 року (том 15, а.с. 94-101) стосуються реєстрації транспортних засобів та сільськогосподарської техніки на території Вінницької області, тоді як у ході розгляду справи встановлено, що поставка позивачу товарів від ТОВ "НФЛ" здійснювалась з-за її меж (з Кіровоградської області).

В актах перевірки № 1352/1501/37695570 від 30.12.2013 року та № 49/1501/37695570 від 17.01.2014 року також зазначено, що ТОВ "НФЛ" використовує для провадження господарської діяльності земельні ділянки площею 240 га на підставі договорів суборенди, укладених із ТОВ "Фруктерія". В свою чергу ТОВ "Фруктерія" орендує дані земельні ділянки у Жакчицької сільської ради та Завалівської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області. Проте подальшими заходами встановлено, що договори оренди земельних ділянок на території вищезгаданих сільських (селищних) ради не укладались з жодними суб'єктами господарювання (том 1, а.с. 15-16, 32).

З метою перевірки вищевказаних висновків податкового органу та на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.04.2015 року судом витребувано у відповідача додаткові письмові докази (том 15, а.с. 33-115).

Аналіз таких доказів засвідчує, що 18.06.2013 року між ТОВ "Фруктерія" (Орендар) та ТОВ "НФЛ" (Суборендар) було укладено договір суборенди № 18/06-13 (том 15, а.с. 51-53), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Орендар зобов'язується передати Суборендареві у строкове платне користування багаторічні насадження (яблуні), а Суборендар зобов'язується прийняти їх у строкове платне користування та сплачувати Орендареві суборендну плату.

Згідно з п. 1.2 цього договору багаторічні насадження (яблуні), які передаються в суборенду, розташовані на земельній ділянці загальною площею 122 га, що знаходиться в смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області.

Як слідує з акту приймання-передачі до договору суборенди № 18/06-13 від 18.06.2013 року (том 15, а.с. 54), Орендар передав, а Суборендар прийняв у строкове платне користування багаторічні насадження (яблуні) на вищезазначеній земельній ділянці.

Водночас ТОВ "Фруктерія" використовує дані багаторічні насадження на підставі договору оренди основних засобів № 18/06-13, укладеного із Заваллівською селищною радою 18.06.2013 року (том 15, а.с. 112-114).

Крім того, 01.07.2013 року між ТОВ "Фруктерія" (Орендар) та ТОВ "НФЛ" (Суборендар) укладено договір суборенди № 01/07-13 (том 15, а.с. 55-57), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Орендар зобов'язується передати Суборендареві у строкове платне користування багаторічні насадження (яблуні), а Суборендар зобов'язується прийняти їх у строкове платне користування та зобов'язується сплачувати Орендареві суборендну плату.

Згідно з п. 1.2 цього договору багаторічні насадження (яблуні), які передаються в суборенду, розташовані на земельній ділянці загальною площею 116 га, що знаходиться в с. Жакчик Гайворонського району Кіровоградської області.

З акту приймання-передачі до договору суборенди № 01/07-13 від 01.07.2013 року (том 15, а.с. 58) вбачається, що Орендар передав, а Суборендар прийняв у строкове платне користування багаторічні насадження (яблуні) на вказаній земельній ділянці.

У свою чергу ТОВ "Фруктерія" є орендарем таких багаторічних насаджень на підставі договору оренди основних засобів № 01/07-13, укладеного із сільською радою с. Жакчик 01.07.2013 року (том 15, а.с. 108-111).

Суд зауважує, що вищезазначені договори були надані ТОВ "Фруктерія" та ТОВ "НФЛ" у ході перевірки ТОВ "Аграна Джус Україна" на запити Вінницької ОДПІ, у спірний період були чинними, за формою та змістом не суперечать вимогам закону, в судовому порядку недійсними не визнавались. Крім того, з наданих суду копій договорів оренди основних засобів № 18/06-13 від 18.06.2013 року та № 01/07-13 від 01.07.2013 року, а також актів приймання-передачі до них слідує, що підписи посадових осіб сільської (селищної) рад засвідчені печатками відповідних органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог частини 4 та частини 5 статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилами, встановленими у статті 205 ЦК України, правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Інших підстав визнання правочину нікчемним чинне законодавство не передбачає.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Таким чином, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Натомість акти податкових перевірок позивача не містять підстав для висновку про нікчемність вказаних вище правочинів, а отже й неможливість їх врахування при вирішенні даної справи.

Водночас суд не погоджується із доводами відповідача про те, що договори оренди № 18/06-13 від 18.06.2013 року та № 01/07-13 від 01.07.2013 року не є належними доказами, оскільки вони не зареєстровані у порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на визначений договором строк у володіння та користування за плату.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Крім того, в силу вимог ч. 5 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" підлягає державній реєстрації договір суборенди земельної ділянки.

Разом із тим, предметами договорів № 18/06-13 від 18.06.2013 року та № 01/07-13 від 01.07.2013 року, укладених ТОВ "Фруктерія" із Заваллівською селищною радою та Жакчицькою сільською радою, є основні засоби (багаторічні насадження). Відтак, до таких правовідносин застосовуються загальні положення Цивільного кодексу України про найм (оренду) речі, які не передбачають необхідності державної реєстрації права користування.

Свої доводи відповідач також обґрунтовує листами селищного голови с. Завалля ОСОБА_6 № 910 від 04.12.2013 року та сільського голови с. Жакчик ОСОБА_7 № 268 від 05.12.2013 року (том 15, а.с. 82-83), згідно з якими сільська (селищна) рада не укладали договори оренди земельних ділянок багаторічних насаджень.

Однак, як вже зазначалось, предметом договорів оренди основних засобів № 18/06-13 від 18.06.2013 року та № 01/07-13 від 01.07.2013 року, укладених із ТОВ "Фруктерія", є не земельні ділянки, а багаторічні насадження (яблуні), що на них розташовані.

Крім того, відсутність у зазначених радах інформації про договори оренди за участю ТОВ "Фруктерія" ще не свідчить про те, що такі договори фактично не укладались, якщо вони підписані належним представником органу місцевого самоврядування та засвідчені печаткою відповідного органу місцевого самоврядування.

У свою чергу відповідач, заперечуючи факт укладення договорів оренди (суборенди) багаторічних насаджень на території с. Жакчик та смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області, не надав суду належних і допустимих доказів, які такий факт, як-от докази підроблення договорів оренди чи визнання їх недійсними у судовому порядку, докази відкриття кримінальних проваджень щодо службових осіб ТОВ "Фруктерія" чи ТОВ "НФЛ" за фактом підроблення документів, проведення з цього приводу перевірок тощо.

Оцінюючи поясненням селищного голови с. Завалля ОСОБА_6 та сільського голови с. Жакчик ОСОБА_7 (том 14, а.с. 129-130) суд зазначає, що такі пояснення були надані вже після проведення перевірки ТОВ "Аграна Джус Україна". Крім того, відповідач не зміг пояснити, у зв'язку з чим та з яких підстав відібрано такі пояснення. Отже, їх доказове значення для адміністративної справи слід вважати сумнівним, тим більше що особи, в яких відбиралися пояснення, не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Водночас вищевказані пояснення, а також листи Заваллівської селищної ради № 910 від 04.12.2013 року, № 157 від 17.02.2014 року та Жакчиківської сільської ради № 268 від 05.12.2013 року спростовуються іншими доказами у справі, які суд немає підстав не брати до уваги, зокрема договорами суборенди основних засобів (багаторічних насаджень), укладеними між ТОВ "Фруктерія" та ТОВ "НФЛ" і додатками до них, відповідями ТОВ "НФЛ" на запити Вінницької ОДПІ про надання пояснень та їх документального підтвердження, письмовими поясненнями директора ТОВ "НФЛ" ОСОБА_5 (том 15, а.с. 37-41, 70-79), договорами оренди основних засобів (багаторічних насаджень) на території с. Жакчик та смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області, укладеними між ТОВ "Фруктерія" з однієї сторони та Заваллівською селищною і Жакчиківською сільською ради з іншої, довідками та актам приймання-передачі, які були підписані саме із представниками цих органів місцевого самоврядування (том 15, а.с. 51-58, 108-114). При цьому суд вкотре наголошує, що належних доказів, які б підтверджували те, що ані ОСОБА_6, ані ОСОБА_7 не підписували таких документів відповідач не надав, так само як і інформації щодо порушення кримінального провадження за фактом підроблення договорів оренди основних засобів, укладених із ТОВ "Фруктерія".

Відтак, на переконання суду, докази, на які посилається відповідач, не можуть бути самостійною підставою для висновку про нереальність господарських операцій ТОВ "Аграна Джус Україна" із ТОВ "НФЛ", тоді як інші численні докази, в тому числі первинні бухгалтерські документи, вказують на протилежне та відповідачем не спростовані.

При вирішенні справи судом також встановлено, що оплата за придбаний у ТОВ "НФЛ" товар здійснена позивачем в повному обсязі. Такий контрагент задекларував свої зобов'язання з ПДВ та податкової заборгованості по взаємовідносинам з ТОВ "Аграна Джус Україна" на даний час немає, що підтвердив відповідач (том 15, а.с. 26-27).

Крім того, ТОВ "НФЛ" перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ. Однак, незважаючи на порушення вимог податкового законодавства, що були виявлені під час перевірки ТОВ "Аграна Джус Україна", відповідачем не проведено перевірку ТОВ "НФЛ" з питань правильності визначення податкових зобов'язань за липень та жовтень 2013 року.

Також, як слідує з листа начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_8 № 288/09-00-01 від 15.06.2015 року, кримінальні провадження відносно службових осіб ТОВ "НФЛ" не реєструвались та не розслідувались (том 15, а.с. 133).

З огляду на викладене суд не може погодитись із висновком Вінницької ОДПІ про безпідставність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях із ТОВ "НФЛ" за липень, жовтень 2013 року та завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2013 року.

Досліджуючи господарські взаємовідносини ТОВ "Аграна Джус Україна" із ФГ "ОСОБА_4О.", судом встановлено наступне.

23.07.2013 року між ТОВ "Аграна Джус Україна" (Покупець) та ФГ "ОСОБА_4О." (Покупець) було укладено договір № 23.07.2013, згідно з п. 2.1 якого продавець зобов'язується поставити покупцеві товар (яблука несортові та на пюре) в кількості 15 000 тонн. Ціну за 1 кг товару погоджено специфікаціями до контракту №№ 1-11 від 23.07.2013 року, 06.08.2013 року, 12.08.2013 року, 17.08.2013 року, 20.08.2013 року, 26.08.2013 року, 29.08.2013 року, 30.08.2013 року, 04.09.2013 року, 24.09.2013 року, 01.10.2013 року, а також протоколами погодження ціни, підписаними сторонами 31.08.2013 року, 30.09.2013 року та 31.10.2013 року (том 1, а.с. 78-95).

Реальність господарських операцій, проведених на підставі вказаного договору, підтверджується сукупністю первинних, бухгалтерських, платіжних, транспортних та інших документів, зокрема видатковими, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами прийомки сировини, звітами по оприбуткуванню сировини, оборотно-сальдовими відомостями, платіжними дорученнями, журналом контролю за переміщенням транспорту по ввозу матеріальних цінностей (том 1, а.с. 127-132, 150-154, 195а-207; том 4, а.с. 1-24; том 5, а.с. 1-250; том 10, а.с. 1-223; том 11, а.с. 1-250; том 14, а.с. 1-105).

Разом із тим, жодної оцінки наявним у позивача первинним документам податковий орган в ході перевірки не надав, а свої висновки про безтоварність господарських операцій ТОВ "Аграна Джус Україна" із ФГ "ОСОБА_4О." обґрунтовує тим, що згідно з розрахунку питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг до вартості всіх товарів/послуг ФГ "ОСОБА_4О." у липні, вересні-жовтні 2013 року реалізувало виключно власно вирощену продукцію. Проте відповідно до відомостей про наявність земельних ділянок у ФГ "ОСОБА_4О." перебуває в оренді земельна ділянка площею 2,8 га, що свідчить про неможливість проведення господарських операцій із позивачем у зв'язку з невідповідністю площі земель фермерського господарства із результатами реалізованої власно вирощеної сільськогосподарської продукції (том 1, а.с. 19-21, 32).

Однак, такі доводи відповідача суд вважає безпідставними, адже умовами договору № 23.07.2013 від 23.07.2013 року не передбачено обов'язку продавця ФГ "ОСОБА_4О." з поставки товару (яблук) лише власного виробництва.

При цьому суд погоджується з твердженнями позивача про те, що товариство, будучи покупцем товару, насамперед зацікавлене в отриманні товару та не зобов'язане перевіряти у свого контрагента інформацію щодо того, чи є поставлений товар результатом власного виробництва, оскільки дана обставина для позивача жодного значення немає.

Водночас, як слідує з нотаріально посвідчених пояснень голови ФГ "ОСОБА_4О." ОСОБА_9 (том 15, а.с. 130), "фермерське господарство здійснювало поставку товару (яблук) для ТОВ "Аграна Джус Україна", які попередньо закуповувало за готівкові кошти частково у населення, а частково оптом у заготівельників. Транспортування товару до позивача виконувалось за допомогою приватних перевізників. ФГ "ОСОБА_4О." є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а тому всі податкові зобов'язання з ПДВ відображало у декларації по ПДВ (скороченій), хоча було зобов'язане відображати їх у загальній декларації по ПДВ і сплачувати податок на додану вартість до бюджету".

Таким чином, висновки Вінницької ОДПІ про те, що ФГ "ОСОБА_4О." було зобов'язане поставити позивачу яблука власного виробництва, однак не мало реальної можливості для здійснення таких поставок є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи та в ході розгляду справи не підтвердилися.

Натомість дії ФГ "ОСОБА_4О." щодо декларування своїх зобов'язань по господарських операціях з позивачем у спеціальній, а не загальній декларації, не свідчать про нереальність цих операцій, а лише можуть бути приводом для перевірки діяльності вказаного фермерського господарства та донарахування йому, за наявності підстав для цього, податкових зобов'язань.

Крім того, суд не бере до уваги наявне в акті перевірки посилання відповідача на здійснення ФГ "ОСОБА_4О." господарської діяльності поза межами правового поля у зв'язку з розслідуванням СУ ФР ГУ Міндоходів у Вінницькій області кримінального провадження № 00001952, внесеного до ЄРДР 24.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом умисного ухилення від сплати податків посадовими особами ФГ "ОСОБА_4О." (том 1, а.с. 32).

Як вбачається з листа начальника СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_8 (том 15, а.с. 132), кримінальне провадження № 00001952, що було розпочате 24.09.2013 року відносно службових осіб ФГ "ОСОБА_4О.", в частині, внесеній у ЄРДР за ч. 3 ст. 212 КК України, 31.05.2014 року закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення).

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на акт Могилів-Подільської ОДПІ № 15/76610 від 10.02.2014 року за результатами документальної позапланової перевірки ФГ "ОСОБА_4О." (том 15, а.с. 26-27), оскільки така перевірка проведена контролюючим органом вже після перевірок Вінницькою ОДПІ діяльності ТОВ "Аграна Джус Україна", а відтак висновки щодо порушення ФГ "ОСОБА_4О." вимог податкового законодавства не могли бути взяті до уваги під час проведення перевірок позивача та прийнятті оскаржуваних рішень. Крім того, вказана перевірка була проведена на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України в рамках кримінального провадження, яке, як вже зазначалося вище, закрите 31.05.2014 року.

При цьому згідно з наданою відповідачем інформацією на даний час у ФГ "ОСОБА_4О." відсутня заборгованість зі сплати ПДВ, податкові повідомлення-рішення про донарахування йому грошових зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ "Аграна Джус Україна" не приймались (том 15, а.с. 26-27).

З огляду на викладене суд доходить висновку про необґрунтованість висновків Вінницької ОДПІ в частині правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях із ФГ "ОСОБА_4О." за липень, жовтень 2013 року та завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір по суті, суд також наголошує на тому, що усі факти порушень, покладені в основу висновків актів перевірок ТОВ "Аграна Джус Україна", стосуються не позивача у справі, а його контрагентів.

Разом із тим, чинним законодавством на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в тому числі дотримання ними вимог податкового закону. Кожен платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Відтак, позивач не може нести відповідальність за діяльність своїх контрагентів.

Водночас позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв'язку з невиконанням своїх обов'язків його контрагентами (контрагентами контрагентів позивача), в тому числі ненарахування і несплата податкових зобов'язань останніми, може свідчити про порушення права особи мирно володіти своїм майном, закріпленого у Першому Протоколі від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка є частиною національного законодавства. Зокрема, стаття 1 названого Протоколу так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Свою правову позицію з цього приводу неодноразово висловлював Європейський суд з прав людини. Зокрема в рішенні від 09.01.2007 року (справа "Інтерсплав проти України") ним було констатовано, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Такий висновок було повторно підтверджено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.03.2010 року у справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", відповідно до якого у разі виявлення податковим органом невиконання постачальником своїх обов'язків як платника податку на додану вартість, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Аналогічно у рішенні від 22.01.2009 року (справа "БУЛВЕС" АД проти Болгарії") Європейський суд з прав людини зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків, тобто добросовісний платник податків немає зазнавати негативних наслідків через порушення допущені його контрагентом.

Вказана правова позиція підтверджується і судовою практикою Верховного Суду України (постанови від 22.10.2010 року та 31.01.2011 року).

Крім того, як вже зазначалося, з урахуванням приписів п. 201.1, 201.6, 201.8 ст. 201 ПК України покупець має право на включення ПДВ до складу податкового кредиту за звітній податковий період в разі видачі йому контрагентом, який зареєстрований як платник ПДВ, податкової накладної з реквізитами, визначеним законом.

Судом встановлено, що усі податкові накладні, отримані позивачем від постачальників ТОВ "НФЛ" та ФГ "ОСОБА_4О.", повністю відповідають вимогам податкового законодавства та містять необхідні для цього різновиду первинних документів реквізити. Факт реєстрації вказаних контрагентів платниками ПДВ на час видачі цих податкових накладних є безспірним та визнається відповідачем.

Таким чином, податковий орган неправомірно заперечує фактичне здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами та стверджує про безпідставність формування позивачем податкового кредиту по цих операціях, оскільки право позивача на такий кредит підтверджується податковими накладними та сукупністю інших наданих до перевірки первинних документів, до яких у відповідача зауважень немає.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Вінницької ОДПІ від 13.01.2014 року за № НОМЕР_1 та від 17.01.2014 року за № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, а тому адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 13.01.2014 року за № НОМЕР_1 та від 17.01.2014 року за № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Австрія Джус Україна" (ідентифікаційний код 37695570) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович