Справа № 824/2215/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2215/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Огородник А.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

позивача: ОСОБА_2;

представника позивача: ОСОБА_3;

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин у справі що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просилв суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 13.11.2013 року слідчим з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів в Чернівецькій області винесено постанову про призначення позапланової перевірки по кримінальному провадженню № 0000098 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.07.2009 р. по 31.07.2013 року (т.1, а.с.87-89).

В період з 12.02.2014 року по 18.02.2014 року посадовими особами відповідача на підставі наказу начальника ДПІ у м. Чернівцях №18 від 09.01.2013 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення про проведення перевірки №003 від 09.01.2014 року, та на виконання постанови слідчого з особливо важливих справ СУ УМВС України в Чернівецькій області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.07.2009 року по 31.12.2012 року, за результатами якої 25 лютого 2014 року складено акт №005/17-8219 (т.1, а.с.15-25).

Перевіркою встановлені наступні порушення фізичною особою ОСОБА_2 :

- п.п. «а» п.19.1 ст.19 Закону України №889 - ІV від 22.05.2003 року „Про податок з доходів фізичних осіб" та пп. «а» 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України неведення обліку доходів та витрат в обсягах , необхідних для визначення суми загального річного оподаткування доходу;

- п.п. «а» п.18.1 ст.18 та пп. «в» Закону України №889-IV від 22.05.2003 року „Про податок з доходів фізичних осіб" пп.. «в» п.176.1 ст. 176 та п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України - неподання контролюючому органу річних декларацій про майновий стан і доходи (податкових) декларацій за 2009- 2012 року;

- п.п.4.1 та п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.9.9.1 ст.9.1 ст.9 Закону України №889-IV від 22.05.2003 року „Про податок з доходів фізичних осіб" (із змінами та доповненнями та пп. 164.1.3 п. 164.1, п. 167.1 ст.167, пп.. 170.11.1 п. 170.11 ст.170 Податкового Кодексу України - не включення отриманих доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу, не оподаткування таких доходів та не сплата до відповідного бюджету суми податку на доходи фізичних осіб, у встановленому законом порядку.

За наслідками розгляду акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.03.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу було визначено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 951370,03 грн., в т.ч. за основним платежем 761096,02 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 190274,01 грн. Вказане повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку (т.1, а.с.14).

За результатами розгляду скарги позивача 16.05.2014 року Головним управлінням Міндоходів у Чернівецькій області було скасовано податкове повідомлення рішення від 17.03.2014 року № НОМЕР_1 в частині сплати 430,46 грн. податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та 71180,05 грн. застосованої фінансової санкції, а також збільшено на 6929,50 грн. податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та на 2072,38 грн. розмір штрафної санкції. Кельменецьким відділенням Хотинської ОДПІ прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 29.05.2014 року № про донарахування ОСОБА_2 податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 760665,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 119093,96 грн., та від 30.05.2014 року № про донарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 6929,50 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 2072,38 грн. (т.1, а.с.72-73).

Судовим розглядом встановлено, що фізична особа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 01.07.2009 року відкрила поточний банківський рахунок № 6813 в ПАТ «ОТП банк» на прохання фізичної особи підприємця ОСОБА_5

В період з 01.07.2009 р. по 31.12.2012 р. ОСОБА_2 отримувала на вказаний рахунок грошові перекази з джерел за межами України із застосуванням платіжних систем «Money Gram» та «Western Union Financial Services GmbH» в розмірі 588 913.15 доларів США (еквівалент у гривнях 4656604,87 грн.), 6598,77 Євро (еквівалент у гривнях 69303,74 грн.) та 2574,16 грн. (т.1, а.с. 20-21).

Вказана обставина підтверджується роздруківкою банківських операцій по поточному рахунку ОСОБА_2 про отримання переказів із застосуванням платіжних систем «Money Gram» та «Western Union Financial Services GmbH» на підставі наданих працівниками СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернівецькій області матеріалів кримінального провадження № 0000098.

Дослідженням роздруківки банківських операцій ОСОБА_2, встановлено, що в 2009 році на поточний рахунок ОСОБА_2 надійшло 181232,00 доларів США, що в перерахунку у гривні складає 1442391,11 грн. У 2010 році надійшло 56686,00 доларів США, що в гривнях складає 452871,39 грн. За 2011 рік на рахунок позивача надійшло 132911,27 доларів США та 2822,00 Євро, що в гривнях відповідно складає 1059433,36 грн. та 29661,70 грн. У 2012 на рахунок надійшло 218083,88 доларів США та 3776,77 Євро, що у гривнях складає 1742668,10 грн. та 39642,29 грн. Також на рахунок ОСОБА_2 в період з 2009 по 2012 роки надходили грошові кошти в гривні у розмірі за 2009 рік 80,00 грн., за 2010 рік 717,01 грн., за 2011 рік 1500,06 грн. (т.1, а.с.103-110).

Судом першої інтсанції допитано в якості свідка ОСОБА_5, який пояснив суду, що дійсно в період з 01.07.2009 року по 31.12.2012 року отримував від фізичної особи ОСОБА_2 всі грошові кошти, які вона на його прохання отримувала на своє імя через платіжні системи «Money Gram» та «Western Union Financial Services GmbH» на підставі заяв на отримання коштів та заяв на виплату готівки від клієнтів ОСОБА_5 та за вказану послугу ніякої матеріальної винагороди не отримувала. Ця обставина підтверджується розписками ОСОБА_5 від 01.03.2014 року (т.1, а.с.45-48).

В матеріалах справи міститься вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2014 року. Дослідженням вироку, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою, діючи в порушення чинного законодавства України застосовували та використовували у фінансово господарській діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_5 електронні гроші Платіжних систем «WebMoney Transfer» та «Liberty Reserve».

Так, вказані особи надавали послуги з вводу/виводу, обміну, конвертації, переведення в готівку та навпаки електронних грошей (українська гривня, долар США, Євро) за допомогою вказаних платіжних систем.

Діяльність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 має всі ознаки застосування та використання електронних грошей, випуск яких в Україні мають право лише банки, відповідно до порядку, узгодженого з Національним банком України.

За результатами розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 200 ч.2 КК України, Шевченківським районним судом м.Чернівці Б.Б. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнано винуватими у скоєнні злочину, передбаченого ст. 200 ч.2 КК України, та їм призначено покарання кожному у вигляді штрафу в розмірі 85000,00 грн. Вирок набрав законної сили 27.06.2014 року (т.1, а.с. 133-135).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, Позивач по справі не обґрунтував належним чином ті обставини, на яких базуються його вимоги, натомість відповідач довів правомірність своїх дій.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889- ІV від 22.05.2003 р. (далі Закон 889- ІV), чинний на момент виникнення правовідносин, Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України), Цивільним кодексом України від 16.01.2003 № 435-IV, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 р. № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за № 1172/8493 ( далі Інструкція).

Статтею 1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1067 договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно пункту 1.8. Інструкції банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію фізичної особи, яка відкриває поточний або вкладний (депозитний) рахунок, і робить у присутності цієї особи копії сторінок паспорта або документа, що його замінює, які містять прізвище, ім'я, по батькові (у разі його наявності), дату народження, серію і номер паспорта або документа, що його замінює, дату видачі та найменування органу, що видав документ, місце проживання або тимчасового перебування, інформацію про громадянство (якщо особа, яка відкриває рахунок, є нерезидентом), а також копію документа, виданого органом державної податкової служби, що засвідчує присвоєння фізичній особі-резиденту ідентифікаційного номера платника податків. Копії документів, зазначених у цьому пункті, засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку та фізичної особи, що відкриває рахунок, як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються в справі з юридичного оформлення рахунку.

У разі надання власником рахунку права розпорядження рахунком іншим особам уповноважений працівник банку ідентифікує цих осіб і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням відповідних документів у порядку, установленому цим пунктом.

Згідно пункту 2.5. Інструкції у разі укладання договору банківського вкладу або договору банківського рахунку на користь третьої особи банк ідентифікує особу, що відкриває рахунок, а особу, на користь якої укладено договір і відкрито рахунок, - під час пред'явлення цією особою до банку першої вимоги або вираження нею іншим способом наміру скористатися цим рахунком.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивачем ОСОБА_2 01.07.2009 року на своє імя відкрито поточний банківський рахунок № 6813 в ПАТ «ОТП банк».

Під час розгляду справи позивачем було не надано суду доказів про те, чи надавала ОСОБА_2 право розпорядження рахунком іншій особі ОСОБА_5, а відтак кошти, що на нього надходили, були виключно власністю ОСОБА_2

Щодо твердження апелянта про те, що грошові перекази, які надходили на її рахунок від клієнтів ОСОБА_5 не були її доходом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 1.2 статті 1 Закону 889- ІV дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону 889- ІV, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно пункту 1.4 статті 1 Закону 889- ІV - іноземний дохід - дохід, відмінний від доходу з джерелом його походження з території України.

Відповідно до підпункту 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону 889- ІV платниками податку є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону 889- ІV визначено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 9.9.1 пункту 9.9 статті 9 Закону 889- ІV - якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, то сума такого доходу включається до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку - їх отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію.

Згідно пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання): іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 171.2 статті 171 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу Україні платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Оподаткування іноземних доходів регламентовано пунктом 170.11 Податкового Кодексу України, відповідно до якого у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 3.3 статті 3 Закону 889- ІV визначено, що при нарахуванні доходів у вигляді валютних цінностей або інших активів, чия вартість є вираженою в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях, така вартість перераховується у гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, діючим на момент одержання таких доходів.

Пунктом 164.4 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Згідно пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Пунктом 176.1 в) статті 176 Податкового кодексу України визначено, що платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Згідно пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Стосовно доводів скарги про передчасне винесення податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 17.03.2014 року, коли по кримінальному провадженню стосовно позивача ще не було закінчено досудове розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи -підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Згідно пункту 58.4 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Абзац другий цього пункту не застосовується, коли податкове повідомлення-рішення надіслане (вручене) до повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Посилання позивача про передчасне винесення податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 17.03.2014 року є безпідставним, оскільки перевірка проводилась в рамках кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000098 від 14.10.2013 року, а не за №0000025 від 28 березня 2013 року, щодо обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 25 червня 2015 року.

Головуючий Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді Боровицький Олександр Андрійович

ОСОБА_6