Справа № 804/2926/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2015 рокусправа № 804/2926/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства „Дніпродзержинський парк культури та відпочинку" до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Дніпродзержинський парк культури та відпочинку" ( далі - КП „Дніпродзержинський парк культури та відпочинку" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі - ДФІ), в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати пункт 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 840-16/1132 від 06.12.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновку (ДФІ) про необґрунтовану оплату будівельних робіт на суму 181 028,60 грн., що в подальшому стало підставою для винесення вимоги від 06.12.2013 року № 840-16/1132, пунктом 4 якої зобов'язано позивача вжити заходів щодо повернення вказаної суми.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 06.12.2013 року № 840-16/1132.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Дніпродзержинською об'єднаною державною фінансовою інспекцією відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.10.2013 на підставі направлення від 31.10.2013 № 125 проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства „Дніпродзержинський парк культури та відпочинку" за період з 01.01.2010 по 31.12.2012.

За результатами проведеної ревізії складено акт № 840-51/005 від 28.11.2013 відповідно до змісту якого ревізією встановлено, що 11.04.2011 між позивачем (Замовник) та ТОВ „Європа М" (Підрядник) укладено договір підряду №6 на улаштування (капітальне) поверхні для дитячих спортивних майданчиків. За умовами якого Підрядник зобов'язувався виконати роботи по улаштуванню поверхні для дитячих спортивних майданчиків. Згідно акту виконаних робіт за вересень 2011 року Підрядник здав, а Замовник отримав улаштування (капітальне) поверхні для дитячих спортивних майданчиків на загальну суму 181 028,60 грн. Для оплати виставлено рахунок-фактура №СФ-0000013 від 01.09.2011 на суму 181 028,60 грн., який оплачено позивачем.

В акті ревізії зроблено висновок, що у зв'язку з відсутністю технічної документації, розробленої та затвердженої в установленому порядку, та документів, підтверджуючих проведення прихованих робіт, їх перевірку авторським та технічним наглядом, підрядником необґрунтовано пред'явлено до оплати, а замовником оплачено будівельні роботи на суму 181 028,60 грн.

06.12.2013 року КП „Дніпродзержинський парк культури та відпочинку направлено вимогу № 840-16/1132 пунктом 4 якої, зокрема, вимагалось:

ревізією видатків на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт встановлено факт необґрунтованого пред'явлення до оплати Підрядником, а Замовником оплачено будівельні роботи на суму 181 028,60 грн., чим порушено п.2.4, 2.15, 2.16 „Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, пп.20,22 постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ" зі змінами від 28.02.2002 № 228.

У зв'язку з чим:

- відновити дебіторську заборгованість по ТОВ „Європа М" на суму 181 028,60 грн., по необґрунтовано пред'явленим витратам за актом виконаних робіт;

- стягнути кошти у сумі 181 028,60 грн. з ТОВ „Європа М", шляхом внесення на реєстраційний рахунок комунального підприємства відкритого в ГУДКУ у Дніпропетровській області, як передплату за роботу які фактично виконані не були.

Суд першої інстанції надавши правову оцінку фактам, встановленим під час проведення ревізії, дійшов висновку про протиправність пункту 4 вказаної вимоги та відповідно наявність підстав для його скасування.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими з наступних підстав.

Розглядаючи справу і надаючи оцінку встановленим в ході ревізії фактам, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року №2939-XII „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні (далі - Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

У відповідності із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно) Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави. Вказане право Держфінінспекції закріплено і в пункті 50 Порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Враховуючи наведене, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Виявлені ревізією збитки, завдані державі чи об'єкту контролю, не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред'явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду органу державного фінансового контролю з відповідним позовом.

Отже, органу державного фінансового контролю надано право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавста і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В даній справі, відповідачем пред'явлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та зобов'язання стягнення збитків.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру та наявність підстав для стягнення збитків перевіряє суд, який розглядає такий позов.

Таким чином, виявлені під час ревізії збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом пред'явлення вимоги про зобов'язання забезпечити стягнення чи повернення коштів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15 квітня та 7 жовтня 2014 року (№№ 21-40а14, 21-368а14 відповідно).

Суд першої інстанції, надаючи оцінку встановленим в ході ревізії фактам та вирішуючи питання щодо наявність підстав для стягнення збитків, не врахував вказаних норм законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи є підставою, для скасування оскаржуваної постанови суду із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог, але з інших підстав.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі № 804/2926/14 - скасувати.

У задоволення позову комунального підприємства „Дніпродзержинський парк культури та відпочинку" до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту вимоги - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров