Справа № 809/2204/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2015 р. Справа № 809/2204/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника прокуратури - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Прокурора Надвірнянського району в інтересах Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, вул. Визволення, 2, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78400

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, вул. Петрушевича, 8, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78400

про стягнення податкового боргу в сумі 497235,81 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Надвірнянського району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернувся до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу в сумі 497235,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті податку на доходи фізичних осіб, яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року в розмірі 456813,60 грн., по сплаті податку на додану вартість, яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року в розмірі 1173564,00 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 782376,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 391188,00 грн.; по сплаті орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 24,25 грн., яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми штрафу згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ш" за № НОМЕР_1 від 23.07.2013 року; по сплаті земельного податку, яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ф" за № 4553385 від 28.06.2014 року в розмірі 7,24 грн. З врахуванням часткової сплати відповідачем податкових зобовязань загальна сума податкового боргу становить 497235,81 грн., а саме з податку на доходи фізичних осіб 456809,99 грн., з податку на додану вартість 40412,98 грн., з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності 6,45 грн. та з земельного податку 6,39 грн.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, зазначив, що відповідач допустив заборгованість перед бюджетом, яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобовязання в загальному розмірі 497 235,81 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні, просила суд в задоволенні позову відмовити.

Крім того, в судовому засіданні заявила клопотання про відкладення розгляду справи мотивуючи його тим, що є необхідність ознайомитись із матеріалами справи, подати письмові заперечення проти позову та докази подання касаційної скарги.

Однак, судом в задоволенні даного клопотання було відмовлено з урахування того, що відповідач будучи двічі завчасно та належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання призначене на 12.06.2015 року не прибув, направив клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, відповідач скористався своїм правом передбаченим ст. 51 КАС України та направив на адресу суду письмове заперечення проти позову. Що стосується заявленого клопотання в частині обгрунтування необхідності ознайомлення з матеріалами справи, то слід зазначити, що жодних додаткових доказів, окрім ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, до матеріалів позову, які отримані відповідачем, судом не долучалось.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника прокуратури, представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2001 року ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (а.с.12-13) та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Законів України "Про систему оподаткування", "Про податок з доходів фізичних осіб", "Про податок на додану вартість", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", чинними на час виникнення спірних правовідносин та Податковим кодексом України.

В пункті 3 частини 1 статті 9 цього Закону України "Про систему оподаткування" визначено, що платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно до підпункту 4.2.2. пункту 4.2. статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків; г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

За приписами пункту 6.1. статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Згідно абзацу 3 підпункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до підпункту 5.3.2. пункту 5.3. статті 5 вказаного Закону у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В судовому засіданні встановлено, що Державною податковою інспекцією в Надвірнянському районі Івано-Франківської області проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.04.2008 року по 31.03.2010 року, за результатами якої складено акт від 17.06.2010 року за № 3244/17/НОМЕР_2 (а.с.14-29).

Перевіркою встановлено порушення відповідачем, зокрема, вимог підпункту 7.2.1., підпункту 7.2.6. пункту 7.2., підпункту 7.4.1., підпункту 7.4.5. пункту 7.4., підпункту 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся всього у сумі 782376,00 грн., у тому числі за липень 2009 року в сумі 10223,00 грн., за серпень 2009 року в сумі 1115,00 грн., за вересень 2009 року в сумі 241684,00 грн., за жовтень 2009 року у сумі 187218,00 грн., за листопад 2009 року на суму 25342,00 грн., за грудень 2009 року у сумі 108460,00 грн., за січень 2010 року у сумі 41667,00 грн., за лютий 2010 року у сумі 166667,00 грн.; розділу IV статті 13, статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", пункту 7.1 статті 7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", в результаті чого занижено суму оподаткованого доходу за 2009 рік на 3045424,00 грн., та не сплачено до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік в розмірі 456813,60 грн.

На підставі акта перевірки, Державною податковою інспекцією в Надвірнянському районі Івано-Франківської області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року, яким відповідачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в розмірі 456813,60 грн. та податкове повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1173564,00 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 782376,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 391188,00 грн. (а.с.11). Вказані податкові повідомлення-рішення направлялися фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4

Судом встановлено, що відповідач, на підставі підпункту 5.2.5. пункту 5.2. статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", скористався правом оскарження податкових повідомлень-рішень в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 809/1648/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року (а.с.84-89), позов ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /0, № /0, №/0 від 25.06.2010 року задоволено частково. Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.06.2010 року щодо визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) податкового зобов'язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій по податку з доходів найманих працівників в розмірі 33964,35 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.31-37). На підставі частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення набрало законної сили 02.12.2014 року, а відтак податкове зобовязання фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 згідно податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 25.06.2010 року є узгодженим згідно абзацу 4 пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно абзацу 2 пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, у розгляді даної справи не підлягає доказуванню правомірність визначення суми податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в сумі 456813,60 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року та за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1173564,00 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 782376,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 391188,00 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року.

За приписами підпункту 14.1.147. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

У відповідності до пункту 287.3. статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення обєктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пункт 54.3. статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 116.1. статті 116 зазначеного Кодексу у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Згідно пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Приписами пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта камеральної перевірки податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) від 23.07.2013 року за № 140/17- (а.с.30), якою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по орендній платі за землю, позивачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за № НОМЕР_1 від 23.07.2013 року, яким відповідачу визначено суму штрафу в розмірі 10% грошового зобовязання, погашеного з затримкою за платежем орендна плата з фізичних осіб в сумі 24,25 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 23.07.2013 року, що підтверджується підписом останнього на корінці податкового повідомлення-рішення (а.с.10).

За приписами пункту 286.5. Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно пункту 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом пункту 287.5. статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Згідно пункту 57.5. статті 57 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків повинні сплачувати податки і збори, що встановлені цим Кодексом, через установи банків та поштові відділення. У разі коли зазначені особи проживають у сільській (селищній) місцевості, вони можуть сплачувати податки і збори через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про прийняття податків і зборів, форма якої встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до статті 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Судом встановлено, що 28.06.2014 року Державною податковою інспекцією у Надвірнянському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" за № 4553385, яким відповідачу визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в розмірі 7,24 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем, що підтверджується підписом останнього на корінці визначеного податкового повідомлення-рішення (а.с.11).

Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного узгодження податкового зобов'язання визначеного податковими повідомленнями-рішеннями форми "Ш" за № НОМЕР_1 від 23.07.2013 року та форми "Ф" за № 4553385 від 28.06.2014 року, суд приходить до висновку, що визначена сума штрафу з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в розмірі 24,25 грн. та сума податкового зобовязання з земельного податку в розмірі 7,24 грн. є узгодженою.

Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового боргу на момент розгляду справи з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року складає 456809,99 грн., з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року становить 40412,98 грн., з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності відповідно до податкового повідомлення-рішення форми "Ш" за № НОМЕР_1 від 23.07.2013 року - 6,45 грн., з земельного податку відповідно до податкового повідомлення-рішення форми "Ф" за № 4553385 від 28.06.2014 року - 6,39 грн., а всього разом - 497235,81 грн.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, Державною податковою інспекцією у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області надсилалася відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 17.02.2015 року за № 1-25 на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобовязаннями в розмірі 497235,81 грн. у тому числі основний платіж 456822,83 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 40412,98 грн., яка 19.02.2015 року отримана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.8). На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обовязком. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обовязку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Суд не погоджується із твердженням відповідача щодо необхідності звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами про стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків виключно на підставі статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 зазначеного Кодексу контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Провадження у справах, порушених за поданням податкових органів, поданим на підставі статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального (позовного).

Стаття 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України регулює особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень на підставі подання таких органів щодо: 1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків; 2) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків; 3) стягнення коштів за податковим боргом; 4) зобовязання керівника підприємства провести інвентаризацію основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися цим підприємством разом із товарами, які були поміщені у відповідний митний режим; 5) надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Водночас, стягнення коштів за податковим боргом є одним із видів процедур стягнення податкового боргу, що встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно абзацу 1 пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4. статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом (пункт 95.5. статті 95 Податкового кодексу України).

Враховуючи те, що абзац 1 пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України кореспондується з пунктом 3 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до переконання, що процедура стягнення податкового боргу платника податків може бути ініційована як шляхом внесення подання в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України так і в загальному порядку шляхом позовного провадження. Відтак, контролюючий орган наділений правом обрання способу та порядку звернення до адміністративного суду, а стягнення коштів за податковим боргом на підставі пункту 3 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України є правом органу Державної фіскальної служби, а не його обовязком.

Слід також зазначити, що наведені в письмовому запереченні відповідачем обставини, жодинм чином не спростовують факту допущення ним заборгованості, узгодженості такого податкового боргу та не можуть слугувати підставою для звільнення його від обов'язку погашення податкового боргу.

Згідно пунктів 1.2, 1.3 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", податкове зобовязання - це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України, податковий борг (недоїмка) - це податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобовязання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов'язання в загальному розмірі 497235,81 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року (а.с.9), форми "Р" за № /0 від 25.06.2010 року (а.с.9), форми "Ш" за № НОМЕР_1 від 23.07.2013 року (а.с.10), форми "Ф" за № 4553385 від 28.06.2014 року (а.с.11), податковою вимогою форми "Ф" від 17.02.2015 року за № 1-25 (а.с.8), довідкою про суму заборгованості (а.с.7), а також зворотнім боком облікових карток платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с.38-41).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг в загальному розмірі 497235,81 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора Надвірнянського району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 податкового боргу в сумі 497235,81 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків в обслуговуючих банках та за рахунок готівки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код НОМЕР_2) в дохід бюджету кошти на погашення податкового боргу в розмірі 497 235 (чотириста дев'яносто сім тисяч двісті тридцять п'ять) гривень 81 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 26.06.2015 року.