Справа № 554/536/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/17139/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Іваненко Я.Л.,

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Голови Октябрської районної у м.Полтаві ради Бардінова Андрія Васильовича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Голови Октябрської районної у м.Полтаві ради Бардінова Андрія Васильовича про визнання протиправною відмови Голови Октябрської районної у місті Полтава ради у наданні позивачу як адвокату чи його довірительниці гр.ОСОБА_6, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1, на адвокатський запит від 15.12.2014р. №117, копії витягу із рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва», згідно п.п.12-12.2 якого гр.ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язання Голови Октябрьської районної у місті Полтава ради надати позивачу як адвокату чи його довірительниці гр.ОСОБА_6 на адвокатський запит від 15.12.2014р. №117, копії витягу із рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва», згідно зп.п.12-12.2 якого гр.ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1; визнання, що відмова у наданні інформації надана із порушенням строків та вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки у ній не описаний порядок оскарження відмови.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.02.2015р. позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Голови Октябрської районної у м.Полтаві ради Бардінова Андрія Васильовича щодо надання адвокату ОСОБА_4 чи його довірительниці ОСОБА_6, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1, на адвокатський запит від 15.12.2014р. №117 копії витягу із рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва», згідно з п.п.12-12.2 якого ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано Голову Октябрської районної у м.Полтаві ради Бардінова Андрія Васильовича надати адвокату ОСОБА_4 чи його довірительниці ОСОБА_6, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1, на адвокатський запит від 15.12.2014р. №117 копії витягу з рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва», згідно з п.п.12-12.2 якого ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що, відмовляючи позивачу в наданні запитуваної ним інформації, відповідач діяв не на підставі, в не межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що, як наслідок, свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015р. постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції, посилаючись на приписи ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. №2939-VI (далі - Закон №2939), вказав на те, що запитувана позивачем інформація щодо особи власника земельної ділянки та самої земельної ділянки, яка перебуває у її власності, не належить до публічної інформації, а отже відсутні й підстави для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.12.2014 р. ОСОБА_4, як адвокат, звернувся до Голови Октябрської районної в м. Полтаві ради із адвокатським запитом в порядку ст.ст.20,24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якому просив надати на руки ОСОБА_6 копію витягу із рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва», згідно з п.п.12-12.2 якого ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку; вказані дані необхідні ОСОБА_6 в Октябрський районний суд м.Полтави за позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Листом від 22.12.2014р. №0217/2948 відповідач відмовив позивачу у наданні інформації, вказавши, що гр.ОСОБА_6 не має відношення до запитуваного рішення, а тому й відсутні законні підстави для надання копії витягу рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, здійснивши касаційний перегляд справи, вказує на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI (далі - Закон №5076).

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону №5076 під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

За змістом п.1 ч.1 ст.23 Закону №5076 професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи у відносинах з адвокатами зобов'язані дотримуватися вимог Конституції України та законів України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, практики Європейського суду з прав людини.

Адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється (ч.1 ст.24 Закону №5076).

Згідно ж із частинами 2 та 3 ст.24 Закону №5076 орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. №2657-XII (далі - Закон №2657) передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Право на інформацію забезпечується, зокрема: створенням механізму реалізації права на інформацію; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення (ч.1 ст.6 Закону №2657).

Статтею 1 Закону №2939 визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст.4 Закону №2939 доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію (ст.5 Закону №2939).

Згідно із ч.1 та ч.2 Закону №2939 інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно ж до ч.5 ст.6 Закону №2939 не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

При цьому, ч.2 ст.21 Закону №2657 передбачає, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Водночас, рішення органу місцевого самоврядування є публічними актами, незалежно від того чи прийняті такі відносно однієї особи, чи міської громади в цілому, оскільки вони прямо чи побічно впливають на інтереси усієї громади міста, й такі рішення не можна вважати відомостями про особу, оскільки вони є публічними документами з огляду на публічність їх прийняття.

Таким чином, як правильно вказав суд першої інстанції, ані Закон №2939, ані Закон №2657 не встановлюють обмежень щодо надання запитуваної позивачем інформації - копії витягу з рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 23.08.2012р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва», згідно з п.п.12-12.2 якого ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, а відмова надати таку інформацію порушує право позивача та його довірительниці на доступ до інформації та положення ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі й дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, яке було помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року скасувати, а постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2015 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Іваненко Я.Л.

Кочан В.М.