Справа № 2036/2-а-5769/11
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 2036/2-а-5769/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року

Чугуївський міський суд міста Чугуєва у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.

при секретарі Гамоліній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС з обслуговування м. Харкова та АТІ сержанта міліції ОСОБА_2 сергійовича про визнання неправомірними та скасування протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора ДПС БДПС з обслуговування м. Харкова та АТІ сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 301363 від 22.07.2011 року та постанови про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 230163 від 22.07.2011 року, посилаючись на те, що 22.07.2010 року він керував автомобілем ВАЗ-2101у м. Харкові по Суздальським рядам, де був зупинений інспектором ДПС, який склав протокол і виніс постанову про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень за те, що він нібито не надав перевагу в русі пішоходу, який рухався на нерегульованому пішохідному переході.

Позивач у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про отримання ним судової повістки, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, заперечень проти позову не надав. У відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідив наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2011 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДПС БДПС з обслуговування м. Харкова та АТІ сержантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол серії АХ1 № 301363 та винесено постанову серії АХ1 № 230163 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі - 300 грн., а саме за те, що 22.07.2011 року об 11-35 годині ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, по Суздальським рядам у м. Харкові, та не надав переваги в русі пішоходу на пішохідному переході, чим порушив п.18.1 ПДР України, з чим позивач не погоджується, вважаючи протокол та постанову неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обовязок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови, таким чином відповідачем не виконано обовязку, покладеного на нього законом. Навпаки викладеним обставинам у постанові, позивач зазначив суду, що постанова відносно нього винесена неправомірно, про що безпосередньо зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, крім того, не відповідають фактичним обставинам, що мали місце 22.07.2011 року, викладені у постанові порушення, тобто доведено, що позивачем не порушено п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано до суду доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та, якими б спростовувались обставини, на які посилається позивач.

Отже, матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, а можливість зібрання таких доказів втрачена, так як відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що позивач був не згоден з наявністю факту вчинення ним відповідного правопорушення, суд вважає, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги приписи ч.ч.1 та 3 ст.2, ч.2 ст.71 КАС України, суд вважає, що приймаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв з порушенням норм КУпАП, що регламентують порядок притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, тому позовні вимоги в частині визнання неправомірною та скасування постанови є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Стосовно позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 301363 від 22.07.2011 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) -це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Визначення поняття суб'єкт владних повноваженьнаведено у пункті 7 частини першої статті 3 КАС України, відповідно до якого -це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, суд вважає, що в розумінні ст. 17 КАС України протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкту владних повноважень, оскарження якого є компетенціє адміністративних судів, тому провадження у справі слід закрити згідно з п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 17, 71, 157, 159, 160, 171-2 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст.251, 268, 280, 287-289, 293, 296 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС з обслуговування м. Харкова та АТІ сержанта міліції ОСОБА_2 сергійовича про визнання неправомірними та скасування протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Закрити провадження в частині позовних вимог щодо визнання неправомірним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 301363 від 22.07.2011 року.

Визнати неправомірною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 230163 від 22.07.2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 300 грн., справу закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С.А. Оболєнська