Справа № П/811/1346/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року справа №П/811/1346/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю виробничо комерційної фірми «ТСН» ЛТД (далі Товариство) до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 січня 2015 року, яким збільшено суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на суму 20592 грн. та накладено штрафну санкцію 10296 грн.

Представник позивача підтримала вимогу заяви.

Стверджувала, що від укладення договору стосовно поставки запчастин з ПМП «Домінанта» (далі Підприємство) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

На його думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту відповідного звітного періоду, котрі сплачені згаданому контрагенту.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову.

Зазначила, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає вона, є акт про неможливість проведення зустрічної звірки вказаного контрагента.

30 червня 2015 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 2 а.с.17).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 22 липня 2014 року Товариство (покупець) та Підприємство (продавець) уклали догорів поставки автозапчастин до вантажних автомобілів (Том 1 а.с.82-85).

Упродовж липня 2014 року Товариство придбало у Підприємства продукцію на загальну суму 153547 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 20591,17 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні від 28 липня 2014 року (Том 1 а.с.89-90, 102-104).

Перевезення товару здійснювало Товариством відповідно до змісту товарно-транспортної накладної (Том 1 а.с.91, 105).

Товариство сплатило кошти Підприємству у безготівковій формі, що доводиться випискою з банку (Том 1 а.с.93).

Автозапчастини встановлювались на транспортні засоби, які належать та орендуються Товариством (Том 1 а.с.179-222).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 09 по 15 грудня 2014 року відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Підприємством за липень-серпень 2014 року (Том 1 а.с.18-49).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин, котрий уклало Товариство з Підприємством, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт про неможливість проведення перевірки діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 06 січня 2015 року, яким Товариству збільшено суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на суму 20592 грн. та накладено штрафну санкцію 10296 грн. (Том 1 а.с.62).

07 листопада 2014 року відповідачем складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства з щодо підтвердження господарських відносин із його контрагентами за серпень 2014 року (Том 1 а.с.228-234).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення Підприємством господарських відносин впродовж строку, який перевірявся податковим органом.

За результатом проведення перевірки діяльності Підприємства керівник податкового органу не прийняв жодного рішення негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобовязана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції субєкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Підприємства податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулася до суду з позовами про визнання недійсним договору, котрий уклав платник податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочину, які уклало Підприємство.

Отже, податковим органом враховані податкові зобовязання Підприємства з податку на додану вартість за договором, котрий укладений з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності позивача, податкові ревізори посилались на акт про неможливість проведення зустрічної звірки згаданого контрагента як незаперечний доказ недійсності його правочину.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договору, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочину, який уклало Товариство з Підприємством.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентом зобовязань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариство (податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки з банку).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договором, укладеним з Підприємством, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата одержання товару, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградської області від 06 січня 2015 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю виробничо комерційної фірми «ТСН» ЛТД збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 20592 грн. та накладено штрафну санкцію 10296 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо комерційної фірми «ТСН» ЛТД судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1