Справа № 2а-7457/10/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/9991/26280/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2012

у справі № 2а-7457/10/2670 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 14.12.2009 № /0.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Позивач не реалізувала процесуальне право на подання заперечень проти касаційної скарги

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 52900,12 грн. згідно з рішенням від 14.12.2009 № /0, з приводу правомірності якого виник спір, став висновок контролюючого органу, викладений в акті перевірки від 02.12.2009 № 717/17-40/НОМЕР_1. За висновками акту перевірки позивач порушив норми пунктів 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон № 265/95-ВР), а саме: не забезпечено проведення розрахункових операцій з використанням попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості 19.11.2009 за адресою: АДРЕСА_1; не належне ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації товару за період з 01.01.2008 по 31.12.2008 на суму 26407,56 грн.

Відповідно до пунктів 11 та 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості; вести у порядку, передбаченому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами , що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів( наданих послуг).

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

За змістом наведених норм обов'язок щодо ведення обліку товарних запасів покладений на суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які перебувають на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, у той час як ті, що перебувають на спрощеній системі відповідно до норм Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», облік товарних запасів не повинні вести інакше як у спосіб відображення витрат, понесених у зв'язку з їх придбанням, у книзі обліку доходів і витрат.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 11.06.2013 у справі за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова Державної податкової служби України, третя особа - Державна податкова адміністрація у Харківській області (правонаступником якої є Державна податкова служба у Харківській області Державної податкової служби України), про визнання протиправним та скасування рішення.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів..

Суди попередніх інстанцій на підставі приєднаних до справи доказів (накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, книги обліку доходів і витрат), оцінка яким дана з дотриманням норм ст. 86 КАС України, зробили обґрунтований висновок про виконання позивачем пункту 12 ст.3 Закону № 265/95-ВР, що виключає правомірність застосування до штрафних санкцій, встановлених ст. 17 Закону № 265/95-ВР.

Відповідає наявним у справі доказам і висновок судів попередніх інстанцій про не доведення ДПІ порушення позивачем пункту 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, з огляду на що застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача за це порушення також є неправомірним.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев