Справа № 1570/2135/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/45963/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - ГУ МВС України в Одеській області), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС України в Одеській області), Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Приморський РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області), третя особа - Прокуратура Одеської області, про визнання протиправною відмови в оформленні паспорту для виїзду за кордон, зобов'язання оформити та видати паспорт для виїзду закордон та зобов'язання вилучити з відповідних обліків Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області інформацію про порушення відносно ОСОБА_4 кримінальної справи,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. В обґрунтування вимог зазначав, що у липні 2011 року подав до ГУ МВС України в Одеській області заяву про видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Однак, відповідач відмовив йому у видачі цього документу через наявність інформації щодо порушення відносно позивача кримінальної справи у 1997 році та відсутність відомостей про закінчення провадження у цій справі. Посилаючись на те, що провадження у вказаній справі закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 6 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК України) та уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати протиправною відмову, зобов'язати оформити та видати паспорт для виїзду за кордон та вилучити з відповідних обліків ОКС-Ф1 інформацію про порушення відносно ОСОБА_4 кримінальної справи № за ознаками злочину, передбаченого статті 148-2 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК України).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року в позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ МВС в Одеській області, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області в оформленні ОСОБА_4 паспорту для виїзду за кордон. Зобов'язано ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_4 паспорт для виїзду за кордон. Зобов'язано ГУ МВС України в Одеській області вилучити з відповідних обліків ОКС-Ф1 МВС України та УМВС України в Одеській області інформацію про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу - підписки про невиїзд по кримінальній справі №. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ГУ МВС України в Одеській області порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» (далі - Правила № 231) та Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту з питань виконання покарань від 23 серпня 2002 року № 823/188 (далі - Інструкція №823/188).

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судом правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що у статистичній картці на розкритий злочин чи інші наслідки розслідування у справі № є відмітка про направлення цієї справи до суду в порядку статті 232 КПУ України. Разом з тим, відсутність інформації про наявність вироку у кримінальних справах №№ , , порушених відносно позивача, свідчить про те, що останній не притягувався до кримінальної відповідальності. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 22 липня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського відділу міліції Приморського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області із заявою про оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

У зв'язку з наявністю інформації про порушення відносно позивача кримінальної справи та відсутністю відомостей про результати закінчення провадження у цій справи, ОСОБА_4 тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон відповідно до пункту 3 частини 1 статті 6 Закону № 3857-ХІІ, про що його додатково проінформовано листом від 16 лютого 2012 року № 31/22-1129.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачі не володіють належною інформацією про стан кримінальної справи, порушеної відносно позивача, зокрема, про наявність діючого рішення щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, а тому відмова в оформленні та видачі паспорту позивачу для виїзду за кордон є неправомірною, а відомості щодо обрання відносно нього заходу, підлягають вилученню із обліків ОКС-Ф1.

Проте з таким висновком погодитись неможливо.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері встановлені Законом № 3857-XII.

Водночас, оформлення і видача паспорта/проїзного документа здійснюється громадянам України відповідно до Правил № 231, норми яких діяли на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами пунктів 3-4 частини 1 статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання.

Аналогічні підстави для тимчасової відмови у видачі паспорта/проїзного документа передбачені пунктом 22 Правил № 231.

Отже, із змісту наведених норм видно, що наявність інформації про порушення кримінальної справи відносно особи, яка звернулася за оформленням паспорту для виїзду за кордон є безумовною підставою для тимчасової відмови у видачі такого документу до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень.

Згідно з довідкою №285-25112011/51599, у 1997 році відносно позивача порушено кримінальну справу № за ознаками злочину, передбаченого частини 1 статті 148-2 КПК України і обрано запобіжний захід - арешт. Відповідно до статті 165 КПК України, 17 вересня 1997 року запобіжний захід арешт змінено на підписку про невиїзд.

Відомості про результати закінчення провадження у цій справі та скасування запобіжного заходу в матеріалах справи відсутні, а твердження позивача про те, що в подальшому ця справа була закрита на підставі пункту 2 частини 1 статті 6 КПК України, документально не підтверджені.

Крім того, із статистичної картки на розкритий злочин чи інші наслідки розслідування форми 1.1. видно, що кримінальна справа № направлена до суду згідно зі статтею 232 КПК України. Проте, відомості щодо результатів розгляду цієї справи в органах внутрішніх справ та прокуратурі відсутні, що підтверджується матеріалами справи (а.с.50, 135-137, 141, 226).

За таких обставин, відмовляючи позивачу у видачі паспорту для виїзду за кордон суб'єкт владних повноважень діяв правомірно.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання ГУ МВС України в Одеській області вилучити з відповідних обліків ОКС-Ф1 МВС України та ГУ МВС України в Одеській області інформацію про порушення відносно ОСОБА_4 кримінальної справи № за ознаками злочину, передбаченого статтею 148-2 КК України, яка фактично відносно позивача не порушувалася, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини пов'язані з веденням статистичного обліку та звітності про злочини та осіб, які їх учинили на території України, регулюються Інструкцією про єдиний облік злочинів, затвердженою спільним наказом Державної податкової адміністрації/Мінюсту/Генеральної прокуратури/Міністерства внутрішніх справ/Служби безпеки України від 26 березня 2002 року № 20/84/293/126/18/5 (далі - Інструкція № 20/84/293/126/18/5) та Інструкцією №823/188.

За приписами Інструкції № 20/84/293/126/18/5 реєстрація злочинів, осіб, які їх вчинили, кримінальних справ, що розслідуються прокурорами, слідчими прокуратури, слідчими і дізнавачами МВС, податкової міліції, їх облік, обробка, ведення статистичної звітності здійснюється органами внутрішніх справ. Злочини, у справах яких проводиться розслідування органами Служби безпеки України, обліковуються згідно з правилами цієї Інструкції.

Процес здійснення єдиного обліку злочинів визначений пунктом 7 цієї Інструкції, відповідно до абзацу 2 якого, реєстрація злочинів, осіб, які їх вчинили, та кримінальних справ здійснюється працівниками з обліково-статистичної роботи на підставі документів первинного обліку - статистичних карток.

При цьому, відповідно до абзацу 3 пункту 15 Інструкції № 20/84/293/126/18/5, картки по кримінальних справах подаються до відповідних органів внутрішніх справ для внесення необхідних відомостей до журналу обліку злочинів, кримінальних справ та осіб, які вчинили злочини, та подальшої передачі до обліково-реєстраційних підрозділів органів внутрішніх справ.

Із змісту наведених норм, видно, що обліково-статистичні відділи органів внутрішніх справ здійснюють реєстрацію кримінальних справ та вносять в статистичні картки інформацію, яку, в свою чергу, їм передають інші слідчі органи або суд.

Водночас, за відсутності таких даних, МВС не має права самостійно змінювати відомості, зазначені в таких картках.

При цьому, за приписами пункту 11 Інструкції №823/188 із оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються облікові документи за наявності підстав, визначених пунктом 11 цієї Інструкції, однак можливості вилучити інформацію про порушення кримінальної справи відносно особи, за відсутності відомостей про результати закінчення провадження у такій справі, з відповідних обліків ОКС-Ф1 МВС України, законом не передбачено.

Враховуючи інформацію, що перебувала на обліку ОКС та компетенцію ГУ МВС України в Одеській області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині вилучення з відповідних обліків ОКС-Ф1 МВС України та ГУ МВС України в Одеській області інформації про порушення відносно ОСОБА_4 кримінальної справи № .

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року скасувати, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак