Справа № 826/6668/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6668/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., представника позивача Головко О.І., представника відповідача Анголенко Ольги-Марії В., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінді" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання нечинним Рішення щодо непогодження застосування податкового компромісу, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2015 року позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, з 20.08.2014 року по 21.08.2014 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Сінді» з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків і зборів по взаємовідносинах з ТОВ «Алігол» за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року про що складено Акт перевірки від 29.08.2014 року № 402/1-26-50-22-07-24572250 (далі - Акт перевірки № 402/1-26-50-22-07-24572250).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Сінді» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов'язання за січень 2014 року в сумі 13 338 433, 00 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 13 338 433,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у 6 669217,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінді» оскаржило його в судовому порядку.

Отже, станом на час звернення позивача до податкового органу із заявою про застосування податкового компромісу триває процедура судового оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення. Таким чином податкове зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню від 10.09.2014 року № є неузгодженим.

01.04.2015 року ТОВ «Сінді» звернулось до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві із заявою про застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню № від 10.09.2014 року, яким ТОВ «Сінді» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в 13 338 433,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у 6 669217,00 грн.

09.04.2015 року до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено рішення № 617/10/26-5-22-07 щодо непогодження застосування податкового компромісу, оскільки відповідно до Акту перевірки від 29.08.2014 року № 402/1-26-50-22-07-24572250 занижено податкові зобов'язання, що не підпадає під дію Закону «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку додану вартість у разі застосування податкового компромісу».

Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням відповідач порушує права та охоронювані законом інтереси ТОВ «Сінді» в частини реалізації передбаченого Податковим кодексом права на податковий компроміс.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З 17 січня 2015 року набув чинності Закон України №63-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу" (далі - Закон № 63-VIII), яким внесені зміни до Податкового кодексу щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу.

Податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку па додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку па додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Пункт 2 Закону № 63-VIII встановлює, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку па прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Платник податків сплачує податкові зобов'язання, визначені в уточнюючому та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження.

Закон встановлює дві групи зобов'язань, які можуть бути включені до податкового компромісу:

- суми податкових зобов'язань, які не перебували в спорах з контролюючими органами;

- суми податкових зобов'язань, які перебувають в спорах з контролюючими органами.

Відповідно до абзацу першого 1 пункту 7 підрозділу 92 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що «процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим».

Отже, цими нормами встановлено, що для податкових зобов'язань, які є неузгодженими внаслідок не закінчення процедури судового та/або адміністративного оскарження, та для інших неузгоджених податкових зобов'язань, до яких закон встановлює можливість застосування податкового компромісу, достатнім для застосування податкового компромісу є подання заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплата 5 % від визначеної в ній суми без будь-яких перевірок з боку контролюючого органу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому порядку, Законом №63-VIII будь-яких повноважень контролюючого органу щодо відмови в застосуванні податкового компромісу у таких випадках Законом № 63-VIII не передбачено.

Водночас пункт 7 Закону №63-VIII містить чіткі умови застосування процедури податкового компромісу до таких податкових зобов'язань, а саме лише наявність заяви платника податків у письмовій формі про намір досягнення податкового компромісу та сплата узгоджених за податковим компромісом сум податкових зобов'язань у визначений термін.

Подання такої заяви є днем узгодження визначених зобов'язань, а сплата таких узгоджених зобов'язань підтверджує досягнення податкового компромісу.

При цьому, дійсно, податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Згідно з Актом, при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сінді» з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків і зборів по взаємовідносинах з ТВ «Алігол» за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року встановлено невіднесення ТОВ «Сінді» до податкових зобов'язань продажу основних фондів, що в свою чергу призвело до донарахування (завищення) податкових зобов'язань. Як зазначив податковий орган, оскільки податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, першим не погоджено застосування податкового компромісу.

Проте, доводи відповідача спростовуються матеріалами справи, а саме згідно п. 3.2.1 п. 3.2 Акту перевірки № 402/1-26-50-22-07-24572250 зазначено, що перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено їх заниження на загальну суму 13 338 433,00 грн., що відповідно і зафіксовано і у висновках вищевказаного Акту перевірки.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки висновки в оскаржуваному рішенні здійсненні саме на підставі Акту оформленого за наслідками проведеної перевірки, то помилковими є твердження відповідача про заниження податкових зобов'язань у зв'язку з не віднесенням ТОВ «Сінді» до податкових зобов'язань продажу основних фондів.

Таким чином, Рішення про непогодження застосування податкового компромісу від 09.04.2015 року № 617/10/26-50-22-07 є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення про погодження застосування податкового компромісу відносно ТОВ «Сінді» за податковими зобов'язаннями на загальну суму 20 007 650,00 грн., що визначені згідно податкового повідомлення-рішення № від 10.09.2014 року не можуть бути задоволені з огляду на те, що суд не має права втручатися в дискреційні повноваження податкового органу шляхом зобов'язання прийняти рішення. Проте, дійсно є доцільним, з урахуванням встановлених обставин, зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві повторно розглянути подану позивачем заяву про застосування податкового компромісу в порядку передбаченому підрозділом 92 розділу XX Податкового кодексу України.

Аналізуючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вказує на те, що жодних обґрунтованих підстав для скасування, апелянт в апеляційній скарзі не навів.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2015 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 30.06.2015 року.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.