Справа № 286/1616/15-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко В.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"25" червня 2015 р. Справа № 286/1616/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Волянській О.В. ,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "30" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області до ОСОБА_5 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2015 року позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирської області та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 16 квітня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова про накладення арешту на кошти боржника прийнята безпідставно та всупереч нормам чинного законодавства, оскільки виконання судових рішень про стягнення соціальних виплат з державних органів належить до компетенції органів державної казначейської служби, крім того, бюджетними програмами не передбачено призначень щодо забезпечення виконання рішень суду; також оскаржувана постанова про арешт коштів прийнята з перевищенням наданих державному виконавцю повноважень, оскільки арешт допускається у випадку, коли виконавчим листом передбачено стягнення коштів, а не зобовязання вчинити певні дії; повноваження державного виконавця при виконанні рішень зобовязального характеру регламентуються певним розділом Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 30 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області - неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області від 16.04.2015 року, винесену в процесі здійснення виконавчих проваджень №46484085 та № 46506225, про арешт коштів боржника, що містяться на розрахункових рахунках № 6, № 6, МФО 311647, в філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк», які належать управлінню Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задовленні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що на виконання до відділу примусового виконання рішень ОСОБА_5 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області надійшли виконавчі листи:

- виконавчий лист № 286/3150/14а, виданий 09 лютого 2015 року Овруцьким районним судом Житомирської області про: - зобовязання управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року ОСОБА_6 соціальних виплат у відповідності до ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» .

- виконавчий лист № 286/3859/14а виданий 26 січня 2015 року Овруцьким районним судом Житомирської області про: зобовязання управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату за період з 01.01.2014 року ОСОБА_7 соціальних виплат у відповідності до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановами від 16.02.2015 року були відкриті:

- виконавче провадження: ВП № 46506225, стягувач - ОСОБА_7

- виконавче провадження:

ВП № 46484085, стягувач - ОСОБА_6

16.04.2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_5 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_8 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі код 20405087, що містяться на розрахункових рахунках № 6, № 6, МФО 311647, в філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», які належать ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на загальну суму 92749,07 грн., що відповідає донарахованій але не виплаченій сумі по вказаних виконавчих листах.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з тих підстав, що суду не надано доказів встановлення державним виконавцем відсутності поважності причин щодо невиконання судових рішень в частині виплати нарахованих коштів; вимоги від службових осіб боржників юридичних осіб щодо надання відомостей та пояснень по фактах невиконання рішень в повному обсязі та інше. Поважні причини невиконання судових рішень в частині виплати нарахованих коштів зазначені у листах позивача до відповідача від 16.04.2015 року. Як наслідок цього, вони не були враховані державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови від 16.04.2015 року.

Колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», (далі - Закону),

виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

П.6 ч.3 ст.11 Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.4 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 6 зазначеної статті визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» зазначені загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

З матеріалів справи вбачається, що управління Пенсійного фонду України у Житомирській області виконало частково рішення Овруцького районного суду Житомирської області, на підставі яких було видані виконавчі листи № 286/3859/14а від 31.07.2014 року та № 286/3150/14 від 03.10.2014 року, оскільки, як вбачається із його повідомлень на адресу відповідача, проведено лише перерахунок (нарахування) доплат у відповідних сумах. Виплата нарахованих коштів не проведена в зв"язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету.

Про нарахування вказаних коштів та відсутності можливості для їх виплати було повідомлено органу ДВС листами від 24.02.2015 року № 2492/02 та від 23.03.2015 року №4114/02.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (далі - Положення), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - ОСОБА_5) є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням ОСОБА_5, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. ОСОБА_5 відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.03.2015 року у справі № 21-66а15.

Накладення арешту на рахунки позивача у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, а лише унеможливить своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст.63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансування витрат пов"язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Однак, Пенсійний фонд України - це самостійна державна установа, яка має статус державного цільового позабюджетного фонду. Зі змісту ст.71 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" слідує, що Бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених Законом. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Поточні рахунки позивача №№ 6, 6, на які було накладено арешт, відкриті для акумулювання коштів від збору на обов"язкове державне пенсійне страхування. На вказаних рахунках відсутні кошти державного бюджету, тому були відсутні підстави для накладення арешту на дані рахунки.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі довів ті обставини, на яких грунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оспорюваних дій не доказана.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "30" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_5 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області м-н Соборний, 1,м.Житомир,10014

- ,