Справа № 607/4045/15а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р. Справа № 876/5352/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В.,Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про задоволення клопотання про забезпечення позовних вимог у справі №607/4045/15-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання рішення неправомірним, -

В С Т А Н О В И В:

10.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, просив, з врахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, визнати неправомірними і скасувати пункти 2, 3 Додатку до рішення виконавчого комітету №146 від 25.02.2015р. «Перелік обєктів, які підлягають демонтажу», визнати неправомірними і скасувати пункти Додатків до рішення виконавчого комітету «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» №273 від 25.03.2015р. відповідно до яких демонтажу підлягають Тимчасова споруда (кіоск) по вул.Тарнавського, біля ЗГТ «Володимира Великого» та Тимчасова споруда (кіоск) по вул.Тарнавського біля ринку та подав клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії вказаних додатків до рішення виконавчого комітету «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» № 273 від 25.03.2015р. та заборони виконкому Тернопільської міської ради здійснювати заходи, повязані з демонтажем зазначених споруд.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.04.2015р. клопотання задоволено частково: зупинено дію додатків до рішення виконавчого комітету «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» №273 від 25.03.2015р. відповідно до яких демонтажу підлягають Тимчасова споруда (кіоск) по вул.Тарнавського, біля ЗГТ «Володимира Великого» та Тимчасова споруда (кіоск) по вул.Тарнавського біля ринку, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, виконавчий комітет Тернопільської міської ради подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.04.2015р. і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом в ухвалі зазначено ряд обставин на підставі яких встановлено обґрунтованість вимог заявника. Саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтування своїх вимог, не може вважатись належною юридичною кваліфікацією. Поряд з цим судом не досліджено правовідносин у сфері розміщення в населених пунктах малих архітектурних форм, зокрема необхідних дозвільних документів та правових підстав для цього. Відтак у сукупності обставин можна прийти висновку про необґрунтованість та безпідставність вжитих заходів забезпечення позову і недотримання судом першої інстанції вимог закону.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Клопотання про забезпечення уточненого позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 25.03.2015р. виконавчий комітет Тернопільської міської ради прийняв рішення «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» №273, пунктами 1 та 3 якого доручено постійно діючій робочій групі організувати та провести роботу з демонтажу тимчасових споруд в 3-ох денний термін з дня прийняття рішення, власники яких не встановлені, згідно з додатками до рішення (додається)».

08.04.2015р. керівник постійно діючої робочої групи, інспектор відділу контролю за правопорушеннями вручив позивачу ОСОБА_2 вих. №186/191, яким повідомив, що тимчасова споруда (кіоск), вул.Тарнавського (біля ЗГТ «Володимира Великого») підлягає демонтажу, згідно п.3 додатку до рішення від 25.03.2015р. №273. Вразі не проведення до 18.04.2015р. демонтажу зазначеного обєкту власними силами, споруда буде демонтована в примусовому порядку.

Крім того, позивач зазначив, що на підставі рішення від 25 березня 2015 року №273 демонтажу підлягає, також, належна ОСОБА_1 тимчасова споруда (кіоск) по вул. Тарнавського, біля ринку, яка насправді знаходиться по вул. Симоненка, 2а.

Задовольняючи частково клопотання позивача суддя суду першої інстанції виходив з того, що із клопотання та наданих матеріалів вбачаються підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про те, що відповідачем вчиняються дії, направленні на демонтаж вказаних споруд.

Колегія суддів з таким висновком судді суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 117 КАС України передбачено, що суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставами для забезпечення адміністративного позову, передбаченими ст.117 КАС України, є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Колегія суддів зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.117 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

При цьому, колегія суддів зауважує, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суд України №2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Слід зауважити, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою відповідно до статті 117 КАС зупинено дію оскаржуваного акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подано позов до суду про визнання неправомірним і скасування пунктів 2, 3 Додатку до рішення виконавчого комітету №146 від 25.02.2015р. «Перелік обєктів, які підлягають демонтажу», демонтажу підлягають: п.2 Тимчасова споруда (кіоск), Субєкт господарювання не встановлений вул.Тарнавського, біля ЗГТ «Володимира Великого» (фотофіксація №2), п.3 Тимчасова споруда (кіоск) Субєкт господарювання не встановлений вул.Тарнавського, біля ринку (фотофіксація №3); визнання неправомірними і скасування пунктів Додатків до рішення виконавчого комітету «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» №273 від 25.03.2015р. відповідно до яких демонтажу підлягають: Тимчасова споруда (кіоск), по вул.Тарнавського, біля ЗГТ «Володимира Великого», п.3 Тимчасова споруда по вул..Тарнавського, біля ринку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету від 25.03.2015р. №273 постійно діючій робочій групі доручено організувати та провести роботи з демонтажу тимчасових споруд в 3-ох денний термін з дня прийняття рішення, власники яких не встановлені; повідомити субєктів господарювання про можливість самостійного демонтажу тимчасових споруд в 10-ти денний термін з дня прийняття рішення; організувати та провести роботи з демонтажу тимчасових споруд в 20-ти денний термін з дня прийняття рішення.

08.04.2015р. позивачу направлено припис-вимогу Управління муніципальної поліції виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яким повідомлено, що у відповідності до вказаного рішення тимчасова споруда (кіоск), вул.Тарнавського (біля ЗГТ «Володимира Великого») підлягає демонтажу, згідно п.3 додатку до рішення. До 18.04.2015р. надано можливість провести демонтаж зазначеного обєкта власними силами, а у випадку невиконання припису тимчасова споруда буде демонтована в примусовому порядку силами спеціалізованої організації.

Як вбачається з уточненого позову, про забезпечення якого подано клопотання, позивач вважає неправомірним рішення Ради від 25.02.2015. в частині переліку обєктів, які підлягають демонтажу, якими користується позивач та на які є всі дозвільні документи.

Оскільки інститут забезпечення позову має на меті охорону матеріально-правових інтересів позивача щодо можливих несумлінних дій відповідача до вирішення спору по суті, а тому колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення повинно бути враховано пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

В силу приписів ч.3 ст.117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Вирішуючи клопотання забезпечення позову колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції задовольняючи частково клопотання позивача, вимоги ч.3 ст. 117 КАС України врахував повністю.

Оскільки прийняті додатки до рішення, про зупинення дії яких просить позивач, можуть допустити незворотності певних наслідків щодо відновлення порушеного права, а забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, а тому колегія суддів приходить до переконання, що без вжиття заходів забезпечення позову не можливо захистити права, свободи та інтереси позивача, так як фактично буде демонтовано тимчасові споруди, якими користується позивачу, а також необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для їх відновлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи заявлене клопотання, проаналізувавши позовну заяву з уточненнями та додані до них письмові документи з врахуванням приписів ст.117 КАС України, дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення клопотання.

Оскільки позивач не оскаржує ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України колегія суддів апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є наслідком залишення оскаржуваної ухвали без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.117, 118, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про задоволення клопотання про забезпечення позовних вимог у справі №607/4045/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

ОСОБА_3