Справа № 802/1618/15-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 червня 2015 р. Справа № 802/1618/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кошевого Богдана Анатолійовича

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Чухно І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування повідомлення

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування повідомлення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.05.2015р. державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. складено повідомлення № 246/15 щодо відшкодування ним шкоди у розмірі 665,77 грн. заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0066 га по АДРЕСА_1 на території Вінницької міської ради.

Позивач зазначає, що він жодної земельної ділянки самовільно не займав, і, як наслідок, не міг заподіяти шкоди такими діями, а тому звернувся до суду з вимогою визнати протиправним та скасувати повідомлення Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області № 246/15 від 27.05.2015р.

У судовому засіданні позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодилась із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у письмових запереченнях (вхід. № 16378 від 22.06.2015р.). Додатково зазначила, що Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області складаючи повідомлення, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню. Крім того, представник відповідача зазначила, що повідомлення про нарахування шкоди є тільки носієм інформації, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративній справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, оцінивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 19 травня 2015 року, на підставі наказу начальника Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 21.04.2015р. № 85, виданого на виконання ухвали Вінницького міського суду від 06.05.2015р. по справі № 127/26662/14-ц, державними інспекторами проведена перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_1 при використанні ним земельної ділянки по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.05.2015р.

Як слідує зі змісту даного акту, в результаті перевірки встановлено, що ОСОБА_1 використовує земельні ділянки по АДРЕСА_1 на території Вінницької міської ради загальною площею 0,0617 га, з них:

- 0,0551 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 1/2602 від 06.12.2002 року;

- 0,0066 га - земельна ділянка із земель загального користування Вінницької міської ради, яка огороджена металевими воротами та приєднана до приватизованої земельної ділянки. Фактично вказана ділянка використовується ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, що є порушенням вимог ст.ст.. 125, 126 Земельного кодексу України.

Також в акті перевірки зазначено, що вказаний факт та дії ОСОБА_1, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», класифікується як самовільне зайняття земельної ділянки, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновки, викладені в акті перевірки, знайшли свою відображення в протоколі про адміністративне правопорушення від 19.05.2015р. № 000237/14.

Разом з тим, 19.05.2015р. Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області, на підставі висновків акту перевірки від 19.05.2015р, винесено припис № 000010/15, яким зобов`язано позивача у 30-ти денний усунути виявлені порушення щодо самовільного зайняття земельної ділянки.

В свою чергу, розглянувши протокол про адміністративні правопорушення від 19.05.2015р. № 000237/14 Державний інспектор сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. 27 травня 2015 року прийняла постанову про накладення адміністративного стягнення № 11/15, якою, за порушення вимог ст.. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», що заподіяло матеріальну шкоду у сумі 665,77 грн., накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Також, 27.05.2015р. державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. складено та надано ОСОБА_1 повідомлення № 246/15 щодо відшкодування ним шкоди у розмірі 665,77 грн. заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0066 га по АДРЕСА_1 на території Вінницької міської ради.

Визначаючись щодо заявлено позову, суд виходив з наступного.

Так, у позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати повідомлення Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області № 246/15 від 27.05.2015р.

Однак, на думку суду, вказане повідомлення не є правовим документом, який встановлює будь-яку відповідальність та, відповідно, не є актом індивідуальної дії в розумінні ст. 17 КАС України.

До таких висновків суд прийшов з огляду на те, що повідомлення Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки не може бути предметом розгляду в суді, оскільки обов`язковою ознакою рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Інформація, яка міститься в повідомленні, не породжує обов`язкових юридичних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 10.09.2013 року по справі № 21-237а13.

Крім того, з врахування факту сплати штрафу позивачем, визначеного в постанові про накладення адміністративного стягнення № 11/15 від 27 травня 2015 року, про що останнім зазначено під час судового розгляду справи, суд вважає, що ОСОБА_1 фактично погодився з встановленим порушенням, що полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З викладеного, на думку суду, слідує, що повідомлення, яке оскаржується, не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, воно не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб, за своєю природою воно носить інформаційний та необов`язковий характер, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, а тому адміністративний позов шляхом визнання протиправним та скасування такого повідомлення задоволенню не підлягає.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідача, пов'язані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач в даному випадку діяв на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами і підзаконними нормативно-правовими актами України, тобто правомірно, а тому заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна