Справа № 821/1820/15-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1820/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Вітічак О.Р., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її сплати,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач) про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її сплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходила державну службу в управлінні капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста виробничо - технічного відділу та соціального розвитку села. 02 червня 2014 року позивач звільнилась з вказаної посади. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/4596/14 від 16 грудня 2014 року стягнуто на користь позивача заборгованість зі сплати у сумі 20929, 20 грн. Позивачу заробітна плата виплачена лише у травні 2015 р. Оскільки компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів виплати в сумі 1608,61 грн. не виплачена, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: з жовтня 2013 року по 02 червня 2014 року ОСОБА_1 проходила державну службу в Управлінні капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста виробничо - технічного відділу та соціального розвитку села.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 02.06.2014 року № 249-ос відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України позивача звільнено з посади головного спеціаліста виробничо - технічного відділу та соціального розвитку села.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 р. стягнено з до Управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 25877,33 грн. Вказана постанова виконана в примусовому порядку в травні 2015 р.

Управлінням капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації видано позивачу довідку від 05.06.2015 р. №05-12/456/1, якою визначено суму компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року в сумі 8641,48 грн.

Відповідно до абз. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно абз. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 34 вказаного Закону передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон України №2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України №2050-ІІІ передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виключенням з цього правила є положення ст.5 Закону України №2050-ІІІ, відповідно до яких своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає, однак ця правова норма не може бути застосована до спірних відносин через відсутність вини позивача.

В даному випадку компенсації передував процес стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в судовому порядку, що підтверджується постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 р. по справі 821/4596/14.

Згідно ст. 7 Закону України №2050-ІІ, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п. 2 Порядку №159).

Пунктом 3 Порядку визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (п. 5 - 7 Порядку №159).

Враховуючи викладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати є обґрунтованими.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що в даному випадку позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги визнано.

Щодо вимоги позивача про віднесення всіх судових витрат на рахунок відповідача, суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнена від його сплати, отже, судові витрати не стягуються.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з управління капітального будівництва Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 8641 (вісім тисяч шістсот сорок одну) грн. 48 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 червня 2015 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3