Справа № 669/27/15-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/800/14397/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, звернулась до Білогірського районного суду Хмельницької області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації, у якому просила: визнати протиправною відмову відповідача в задоволенні заяви про нарахування і виплату одноразової компенсації сім'ї, що втратила годувальника відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача виплатити дану компенсацію у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірним рішення Управління соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації від 10.12.2014 року щодо відмови ОСОБА_4 у виплаті одноразової компенсації у зв'язку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС та смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 одноразову компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 60 мінімальних заробітних плат в порядку, визначеному ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплачених сум.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідачу письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення № 5196 позивач має статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть (ІНФОРМАЦІЯ_1) якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - виконанням обов'язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (висновок Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії №14 від 12.09.2014 року), що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим відділом ДРАЦС Білогірського РУЮ.

27.11.2014 року позивач звернулась із письмовою заявою до відповідача щодо перерахунку суми компенсації у відповідності та на підставі вимог ст. 48 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На вказану заяву вона отримала відповідь, в якій зазначено, що одноразова компенсація за втрату годувальника призначена у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому підстави для перерахунку та виплату позивачу компенсації в іншому розмірі відсутні.

Відмовляючи у задоволені позову суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що відповідач правомірно нарахував позивачу одноразову компенсацію сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суд загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року, в редакції Закону України від 06 липня 2014 року № 1534-18, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статті 48 даного Закону.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набрав чинності 3 серпня 2014 року (пункт 2 цього Закону) встановлено, що норми і положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З огляду на наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України стверджує, що судом апеляційної інстанції вірно зауважено, що оскільки смерть чоловіка позивача наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 (після набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»), то відповідний розмір компенсації вірно визначний відповідачем згідно постанови КМУ «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 20.04.2007 року № 649 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не виявлено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновку суду та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак