Справа № 804/596/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/596/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" квітня 2015 р.

справа № 804/596/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської митниці Міндоходів (правонаступник – Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби України)

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 р. у справі № 804/596/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського"

до Дніпропетровської митниці Міндоходів (правонаступник – Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби України),

третя особа - Головне управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області,

про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

10.01.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2013/600271/1 від 04.10.2013 року, №110010000/2013/600272/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600277/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600278/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600301/1 від 07.10.2013 року, № 110010000/2013/600323/1 від 11.10.2013 року, № 110010000/2013/600403/1 від 30.10.2013 року, № 110010000/2013/600404/1 від 31.10.2013 року, № 110010000/2013/600415/1 від 01.11.2013 року, № 110010000/2013/600424/1 від 03.11.2013 року, № 110010000/2013/600434/1 від 04.11.2013 року, № 110010000/2013/600441/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/6004440/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600439/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600442/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600446/1 від 06.11.2013 року;

- зобов’язати відповідача надати висновок до третьої особи про повернення позивачеві надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 1 336 571 грн., шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача;

- зобов’язати відповідача здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2013/600271/1 від 04.10.2013 року, №110010000/2013/600272/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600277/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600278/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600301/1 від 07.10.2013 року, № 110010000/2013/600323/1 від 11.10.2013 року, № 110010000/2013/600403/1 від 30.10.2013 року, № 110010000/2013/600404/1 від 31.10.2013 року, № 110010000/2013/600415/1 від 01.11.2013 року, № 110010000/2013/600424/1 від 03.11.2013 року, № 110010000/2013/600434/1 від 04.11.2013 року, № 110010000/2013/600441/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/6004440/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600439/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600442/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600446/1 від 06.11.2013 року;

- зобов’язано відповідача здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Постанова суду вмотивована тим, що подані позивачем до митного оформлення документи та декларації, обґрунтовано дають змогу визначити митну вартість товару за ціною договору, а тому відповідачем неправомірно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, в результаті чого прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та прийнято картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем результати здійснення заходів контролю, за всіма поданими митними деклараціями, зазначались у повідомленнях позивачеві, а також у рішеннях про коригування митної вартості товарів. Окрім того, в декларації митної вартості відповідачем зобов’язано позивача надати додаткові документи, однак останнім такі документи надано не було. Зазначає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості, оскільки відповідно до положень ст. 59 Митного кодексу України, у разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 Митного кодексу України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в України з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Зазначає також, що в зв’язку з відмовою у прийнятті митної декларації, у відповідності до ст. 264 Митного кодексу України складається картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представники позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.11.2012 року між позивачем (покупець) та компанією «Carbo Chemicals Group GmbH» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № KI388-12, за умовами якого продавець зобов’язаний здійснити поставку та передати у власність замовнику, а покупець прийняти та оплатити товар – коксівне вугілля на умовах, визначених у додатку до договору.

На виконання умов контракту № KI388-12 продавець протягом жовтня-листопада 2013 року здійснив поставку позивачеві товару – вугілля кам’яного (вугільний концентрат) бітумінозне, фракція 0-50 мм (hard coal).

Позивачем до митного оформлення було заявлено товари по деклараціям митної вартості разом із документами зазначеними в графах 44 даних декларацій, а саме декларації:

- № 110010000/2013/006699 від 02.10.2013 року;

- № 110010000/2013/006700 від 02.10.2013 року;

- № 110010000/2013/006759 від 04.10.2013 року;

- № 110010000/2013/006760 від 04.10.2013 року;

- № 110010000/2013/006814 від 06.10.2013 року;

- № 110010000/2013/007035 від 11.10.2013 року;

- № 110010000/2013/007635 від 30.10.2013 року;

- № 110010000/2013/007677 від 31.10.2013 року;

- № 110010000/2013/007677 від 31.10.2013 року;

- № 110010000/2013/007746 від 01.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007787 від 03.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007821 від 04.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007891 від 05.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007893 від 05.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007892 від 05.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007890 від 05.11.2013 року;

- № 110010000/2013/007949 від 06.11.2013 року.

Відповідно до митних декларацій, копії яких наявні в матеріалах справи, позивачем до митного оформлення заявлявся товар – вугілля, за ціною в розмірі 146 євро за 1 тону, митну вартість товару позивачем було заявлено у відповідності ст. 58 Митного кодексу України.

Згідно матеріалів справи, а саме митних декларацій, копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідачем було проведено консультації з позивачем. Відповідно даних консультацій відповідачем витребувались у позивача додаткові документи, на що позивачем останньому надано обґрунтовану відповідь, в якій зазначено про наявність всіх необхідних відомостей у вже раніше наданих документах.

В зв’язку з ненадання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару відповідачем, у відповідності до ст. 55 Митного кодексу України, прийняті рішення про коригування заявленої митної вартості товару № 110010000/2013/600271/1 від 04.10.2013 року, №110010000/2013/600272/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600277/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600278/1 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/600301/1 від 07.10.2013 року, № 110010000/2013/600323/1 від 11.10.2013 року, № 110010000/2013/600403/1 від 30.10.2013 року, № 110010000/2013/600404/1 від 31.10.2013 року, № 110010000/2013/600415/1 від 01.11.2013 року, № 110010000/2013/600424/1 від 03.11.2013 року, № 110010000/2013/600434/1 від 04.11.2013 року, № 110010000/2013/600441/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/6004440/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600439/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600442/1 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/600446/1 від 06.11.2013 року із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2-б – за ціною договору щодо подібних товарів, що передбачено ст.. 60 Митного кодексу України, якими визначено митну вартість товару у розмірі 0,197 євро за 1 кг.

В графах 33 рішень про коригування митної вартості товару, відповідачем зазначені причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Також зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Митного кодексу України.

На підставі рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем було прийняті картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

Згідно ч. 1, 2 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов’язані між собою особи або хоч і пов’язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем при проведенні консультацій безпідставно вимагався переклад копії декларації країни відправлення, оскільки це суперечить вимогам ст. 254 Митного кодексу України, яка передбачає, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що умови поставки, у відповідності «Інкотермс-2010», зазначено у рядку 16 витягу електронної бази, який є додатком митної декларації країни-відправлення – «DAP IZOV/HRUBIESZOW» та надавався митному органу під час декларування товарів. Також суд першої інстанції вірно вказав, що згідно зовнішньоекономічного контракту № КІ388-12 від 27.11.2012 року якісні характеристики товару зазначені зі відміткою «max» та є гранично допустимими і їх перебільшення не допускається, а якісні характеристики поставленого товару відповідно до сертифікату на партію товару перебувають у межах встановлених якісних характеристик товару.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем для митного оформлення товарів разом із деклараціями № 110010000/2013/006699 від 02.10.2013 року, № 110010000/2013/006700 від 02.10.2013 року, № 110010000/2013/006759 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/006760 від 04.10.2013 року, № 110010000/2013/006814 від 06.10.2013 року, № 110010000/2013/007035 від 11.10.2013 року, № 110010000/2013/007635 від 30.10.2013 року, № 110010000/2013/007677 від 31.10.2013 року, № 110010000/2013/007677 від 31.10.2013 року, № 110010000/2013/007746 від 01.11.2013 року, № 110010000/2013/007787 від 03.11.2013 року, № 110010000/2013/007821 від 04.11.2013 року, № 110010000/2013/007891 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/007893 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/007892 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/007890 від 05.11.2013 року, № 110010000/2013/007949 від 06.11.2013 року обов’язкові документи, зазначені у графах 44, підтверджують та дають змогу обґрунтовано визначити митну вартість товарів, що декларуються за ціною договору у розмірі 146 євро за одну метричну тону на умовах поставки DAP згідно «Інкотермс-2010» відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, а сумніви митного органу є необґрунтованими, тому рішення відповідача про коригування митної вартості товару та складання карток відмови у прийнятті митної декларації є неправомірними.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженого ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Позивачем було подано відповідачеві нові митні декларації митної вартості із збільшеною вартістю товару та сплачено визначені митні платежі.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України № 618 від 20.07.2007 року Для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Згідно матеріалів справи позивач не звертався до митного органу із відповідною заявою.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо передчасності вимоги позивача про зобов’язання відповідача надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення позивачу надмірно сплаченої суми податку на додану вартість.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що враховуючи характер спірних правовідносин та заявлені позовні вимоги предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товарів, а тому вимоги щодо зобов’язання відповідача здійснити митне оформлення товарів за ціною контракту не підлягає задоволенню, оскільки визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом послідовно, згідно із методами визначеними ст. 57 Митного кодексу України та передбачає коригування даної вартості, а тому зобов’язання відповідача здійснити митне оформлення товару за одним із методів призведе до обмеження прав митного органу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачає, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів (правонаступник – Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби України) задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 р. у справі № 804/596/14 скасувати в частині зобов’язання Дніпропетровської митниці Міндоходів здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун