Справа № 344/16648/14-а 2-а/344/815/14
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. Справа № 876/1151/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії .

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання відмови неправомірною та зобовязання призначити пільгову пенсію.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року, позовні вимоги за період з 24 листопада 2010 року по 02 травня 2014 року - залишено без розгляду. Адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську у перерахунку позивачу пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу з 03 травня 2014 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську зарахувати позивачу до пільгового нарахування пенсії з 03 травня 2014 року його трудовий стаж за період роботи з 11.02.1981року року по 31.03.1990 року, з 01.04.1990 року по 09.07.1994 року, як напрацьований в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити з 03 травня 2014 року позивачу перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу за період роботи позивача з 11.02.1981року по 31.03.1990 року, з 01.04.1990 року по 09.07.1994 року, як виробленого в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, та виплатити недоплачену з 03 травня 2014 року різницю між перерахованим за даним рішенням та виплаченим з 03 травня 2014 року розмірами пенсії.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, зазначену постанову оскаржило управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, яке просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року та в задоволенні адміністративного позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та суттєвим порушенням норм процесуального права з неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 -ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року (v1908400-67) «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

За змістом наведеної норми (в редакції Закону N 32-V від 26.07.2006), пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору, або довідки в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

З трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що він працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт з 11.02.1981року року по 31.03.1990 року, з 01.04.1990 року по 09.07.1994 року. З копії довідки № 10-1409 від 02.10.2014 року Прикарпатського управління бурових робіт публічного акціонерного товариства «Укрнафта», позивач дійсно працював в управлінні з 11.02.1981 року по 31.03.1990 року, з 01.04.1990 року по 09.07.1994 року вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з режимом роботи 15 робочих днів в цих районах по 12 год. за добу і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання з відпрацюванням місячної та річної норми часу.

Розділом XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006), передбачено пільгове обчислення страхового стажу, яке проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суд першої інстанції про те, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за періоди його роботи з 11.02.1981року по 31.03.1990 року, з 01.04.1990 року по 09.07.1994 року, оскільки з наданих документів вбачається та не викликає жодного сумніву той факт, що він працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом ПВР СРСР від 10 лютого 1960 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності застосування шестимісячний строку звернення до адміністративного суду, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, відтак задоволенню підлягають вимоги з 03.05.2014 року.

У відповідності до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу - без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На неспростовне переконання колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року в справі № 344/16648/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

ОСОБА_2