Справа № 2а/0570/11812/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/9991/94008/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Іваненко Я.Л.,

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м.Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року у справі за позовом Державного підприємства "Шахта ім. Максима Горького" до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м.Донецька про скасування рішення від 30 червня 2011 року №604 про застосування штрафу та нарахування пені за несплату страхових внесків,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року Державне підприємство "Шахта ім. Максима Горького" звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м.Донецька, в якому просило визнати недійсним рішення від 30 червня 2011 року за №604 про застосування штрафу в розмірі 2450,58 грн. та нарахування пені в розмірі 5218,29 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року, позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 червня 2011 року начальником Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька прийнято рішення №604 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у томі числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду відносно Державного підприємства "Шахта ім. Максима Горького".

Зазначеним рішенням на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до позивача застосовано штраф та нараховано пеню за період з 29 червня 2010 року по 28 січня 2011 року.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувані позивачем рішення, як спосіб реалізації владних управлінських функцій, прийняті начальником Управління на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", проте зазначена норма з 01.01.2011р. із вказаного Закону виключена в зв'язку з набранням чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, здійснивши касаційний перегляд справи, вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 6 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

За змістом ч.2 ст.106 вказаного Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до пункту 7 розділу 8 "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій; погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється; на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Отже, виходячи з наведених норм, УПФ і після 01 січня 2011 року має право здійснювати контроль за правильністю нарахування та своєчасністю сплати страхових внесків за період й до 1 січня 2011 року, і у випадку виявлення порушень - право застосовувати штрафні санкції, визначені законом, чинним на момент вчинення таких порушень.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2013 року у справі №21-432а12, від 26 березня 2013 року у справі №21-71а13 та від 15 жовтня 2013 року у справі №21-318а13.

Як зазначав відповідач в апеляційній та касаційній скаргах, позивач мав прострочену заборгованість за періоди з 29 червня 2010 року по 28 січня 2011 року, на яку йому спірним рішенням й було нараховано штраф та пеню, в підтвердження чого відповідачем подано картку особового рахунку та розрахунки штрафу і пені, однак суди попередніх інстанцій, прийшовши до висновку про неможливість застосування після 01.01.2011р. приписів п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як таких, вказаним документам оцінки не надали.

Отже, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, не дослідивши всіх обставин даної справи, дійшли неправильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного суду України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно дослідити вищевказані обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

За таких обставин, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м.Донецька задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Іваненко Л.Я.

Кочан В.М.