Справа № 2а-11946/10/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа № 50748/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до Львівської митниці, Головного управління Державного казначейства України у Львівській області про скасування рішення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

СПД-ФО ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Львівської митниці, яким з врахуванням уточнених позовних вимог просила скасувати рішення Відділу контролю митної вартості та номенклатури Львівської митниці про визначення митної вартості товарів № 209000006/2010/200074/1 від 17.08.2010 року та стягнути з Державного бюджету України на її користь 130472,61 грн. надмірно сплачених митних платежів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що позивач не надала на вимогу митного органу всіх документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що відповідачем було додержано встановлений Митним кодексом України порядок застосування методів визначення митної вартості товару за поданою позивачем вантажною митною декларацією.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати і прийняти нову, якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та додаткове письмове пояснення до неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановив суд, 01.06.2010 року між Фірмою-нерезидектом «ALGRO FLOWERS & PLANTS», С. de Groot, Postbus 1051, 1430 BB AALSMER (продавець) та СПД-ФО ОСОБА_2 (покупець) був укладений договір № 01/06/2010, за умовами якого продавець продає, а покупець придбаває товари згідно з додатками (специфікаціями), які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до специфікацій до даного договору його предметом є декоративні ландшафтні рослини, горшкові кімнатні рослини та квіти зрізані живі.

16.08.2010 року митний брокер подав Львівській митниці для оформлення ВМД № 209000006/2010/200074/1 на продукцію, придбану у Фірми «ALGRO FLOWERS & PLANTS», а саме декоративні ландшафтні рослини, горшкові кімнатні рослини та квіти зрізані живі, із заявленою митною вартістю товару 9382,65 Євро. Митна вартість визначалась за ціною договору, виходячи із фактичної вартості операції.

Для митного оформлення товару були подані документи відповідно до вимог п. 5 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766, а саме: вантажна митна декларація (ВМД) № 209000010/2010/01688117, договір купівлі-продажу від 01.06.2010 року № 01/06/2010, фактури від 12.08.2010 року № 14562 та № 14564, специфікації.

Для додаткового підтвердження заявленої митної вартості товарів посадова особа митниці на декларації митної вартості проставила надпис про необхідність подання додаткових документів, відповідно до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2010 року № 1766.

Згідно з поясненнями відповідача під час порівняння заявленої позивачем митної вартості товару з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари відповідно до цінової бази даних ЄАІС Державної митної служби України, було встановлено заниження митної вартості імпортованого позивачем товару.

17.08.2010 року митний брокер подав заяву про здійснення митної оцінки товару, задекларованого згідно з ВМД № 209000006/2010/200074/1 у зв'язку із неможливістю подати додаткові документи.

В зв'язку з цим 17.08.2010 року Відділ контролю митної вартості та номенклатури Львівської митниці прийняв рішення про визначення митної вартості товарів 209000006/2010/200074/1, в якому вказано про невірне зазначення заявленої СПД-ФО ОСОБА_2 митної вартості товару в розмірі 9382,65 Євро та визначено митну вартість в розмірі 51872,51 Євро відповідно до ст. 273 Митного кодексу України за шостим (резервним) методом.

03.11.2010 року СПД-ФО ОСОБА_2 подала до Львівської митниці заяву про перегляд зазначеного рішення, додавши до заяви такі документи: вантажна митна декларація (ВМД) № 209000010/2010/01688117, договір купівлі-продажу від 01.06.2010 року № 01/06/2010, фактури від 12.08.2010 року № 14562 та № 14564, специфікації, сертифікати походження товару від 12.08.2010 року № 5157323 і № 5157324, фітосанітарні сертифікати, переклади фактур та сертифікацій, експортні ВМД країни відправлення, платіжні доручення про сплату митних платежів, копії рішень про визнання митної вартості за попередні періоди, копію розрахунку митної вартості товару, копії видаткових накладних на продаж товару, довідку про оплату товару по ВМД від 17.08.2010 року, біржовий прайс-лист. При цьому у заяві було зазначено, що калькуляцію фірми-виробника надати неможливо, оскільки контракт укладений через посередника.

Однак дана заява була залишена без розгляду.

Колегія суддів вважає помилковим та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення відповідача з таких підстав.

Відповідно до абз. 23 ст. 1 Митного кодексу України (тут і далі Митний кодекс України 2002 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Кодексу переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню, яке завершується тільки після здійснення встановлених законодавством України необхідних для цього товару видів контролю.

Згідно з ст. 259 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 цього Кодексу митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Статтею 266 цього Кодексу було передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначенні митної вартості товару не можна використати, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст. ст. 268 і 269 Митного кодексу України.

У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст. ст. 268 і 269 Митного кодексу України застосовуються інші методи.

При цьому нормами ст. 266 Митного кодексу України встановлено послідовне використання кожного із зазначених методів. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Виключення становлять методи 4 і 5, які можна використовувати - якщо неможливо застосувати метод 3 - у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

Тобто лише у випадку неможливості застосування жодного із зазначених методів митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 273 даного Кодексу.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції), для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 11 цього Порядку було передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару; калькуляція фірми-виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з твердженням відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, на думку колегії суддів, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю, зокрема, такими обмеженнями є необхідність консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, а також обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, положення наведених вище норм зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Однак під час судового розгляду справи Львівська митниця не надала належних та достатніх доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення зазначеного вище товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як зазначає сам відповідач, у ціновій базі даних ЄАІС Державної митної служби України були наявні відомості щодо митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, ідентичних тим, які позивач імпортувала згідно з ВМД від 17.08.2010 року.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем копій ВМД за липень-серпень 2010 року, нею здійснювалось ввезення на територію України та митне оформлення майже всіх видів товарів (декоративні ландшафтні рослини, горшкові кімнатні рослини та квіти зрізані живі), що й за зазначеною вище ВМД від 17.08.2010 року, однак визначена Львівською митницею в оскаржуваному рішенні митна вартість цих товарів є у 3-5 разів вищою, ніж у попередніх випадках і відповідач не надав будь-яких обґрунтованих пояснень, причин і підстав такого суттєвого збільшення митної вартості ідентичних товарів, порівняно із визначеною у цьому ж та попередньому місяцях.

Також, на переконання колегії суддів, митний орган не надав належних доказів про послідовне застосування відповідачем методів визначення митної вартості товару та про неможливість визначити митну вартість імпортованих позивачем товарів не за резервним методом.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога стосовно стягнення з Державного бюджету України на користь СПД-ФО ОСОБА_2 надмірно сплачених митних платежів в розмірі 130472,61 грн., виходячи з наступного.

Так, процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 264, ч. 4 ст. 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України, визначає наказ Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618 «Про затвердження Порядку повернення платникам податків, коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами».

Відповідно до положень п. 1 розділу III цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Тому, оскільки СПД-ФО ОСОБА_2 не зверталась до Львівської митниці щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів у відповідності до вимог наведеної статті та відповідачем не приймалися рішення щодо повернення позивачу надмірно сплачених сум митних платежів, колегія суддів вважає позовні вимоги в цій частині передчасними.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року у справі № 2а-11946/10/1370 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Відділу контролю митної вартості та номенклатури Львівської митниці про визначення митної вартості товарів від 17 серпня 2010 року № 209000006/2010/200074/1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Постанова складена в повному обсязі 08.06.2015 року