Справа № 2-а-1415/11
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1415/11
Номер стат. звіту 10.3.1.
Код суду 0707
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2011 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Мукачівському районі Закарпатської області про визнання відмови в перерахунку пенсії неправомірною та зобовязання вчинення дій, -

встановив:

06.07.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України у Мукачівському районі Закарпатської області про визнання неправомірною відмову відповідача у нарахуванні пенсій на підставі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просить зобовязати відповідача провести нарахування пенсії як інваліду ІII групи, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі п'ятидесяти відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1 січня 2011 року по 18 червня 2011 року .

В позовній заяві позивач зазначив, що він є інвалідом IІI групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в управлінні ПФУ Мукачівського району та отримує пенсію по інвалідності. , відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Посилається на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом і відповідачем відхилено його заяву про приведення їх у відповідність з вимогами Закону, тому просить суд зобов'язати відповідача усунути зазначені порушення, провівши перерахунки пенсій з 01.01.2011 року.

22.07.2011 року представник відповідача подав письмові заперечення проти позовних вимог позивача, посилаючись на те, що згідно ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 отримує пенсію на підставі Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а тому вважає, що розмір призначеної йому основної пенсії відповідає вимогам законодавства.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до наступних висновків.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом IІI групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорії І осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; захворювання пов'язане з виконанням роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК сер. МСЕ № 0207948, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №410379 (а.с.4-5)

В звязку з цим позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Мукачівському районі та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, що підтверджується листом управління ПФУ в Мукачівському районі від 09.06.2011 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади; органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У розумінні частини першої статті 1 Закону України Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Також відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на ту обставину, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України не можуть бути прийнятими судом до уваги, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин відповідач протиправно відмовив позивачеві у перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи із принципів адміністративного судочинства - верховенства права та законності, що визначає пріоритетність Законів над іншими нормативними актами, суд вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини, у тому числі і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

У ч.1 ст.8 КАС України задекларовано, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Це означає, що адміністративний суд не повинен застосовувати положення правового акту, у тому числі закону, якщо його застосування суперечить конституційним принципам права або порушуватиме права та свободи людини і громадянина.

Також з врахуванням практики Вищого Адміністративного Суду України (постанова від 05.10.2010 року К-50894 за касаційним розглядом скарги на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2009 року) суд погоджується з тією обставиною, що отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком з наступних підстав.

Загальне поняття пенсії визначено в статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, відповідно до якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Положеннями ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч.2 ст.11 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Оскільки позивач подав позов 06.07.2011 року, після закінчення шестимісячного строку звернення до суду з підстав перерахунку пенсії з 01 січня 2011 року, клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявляв, під час відкриття провадження в справі питання про поновлення строку звернення до суду не вирішувалось, тому провадження в частині вимог за період з 01 січня 2011 року по 05 січня 2011 року необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 19 Конституції України, 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ст. ст. 9, 158, 160-163, 183-2, 186, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Мукачівському районі здійснити перерахунок державної (основної) пенсії ОСОБА_1 як інваліду IIІ групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не нижчу шести мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі п'ятдесяти процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.01.2011 року по 05.01.2011 року залишити без розгляду.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Мукачівському районі у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06.01.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Мукачівському районі проводити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з з 06.01.2011 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, та з врахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області, шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий О.В.Фазикош