Справа № 805/1159/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хохленков О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року справа №805/1159/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Томах О.О., за участю представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015р. у справі № 805/1159/15-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична вугільна компанія" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» (далі - позивач, ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмову відповідача в прийнятті декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» з податку на додану вартість за листопад, грудень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» знаходиться на податковому обліку в Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду у адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» до Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, задоволений повністю.

Визнана протиправною відмова відповідача в прийнятті декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» з податку на додану вартість за листопад, грудень 2014 року

Відповідач зобов'язаний: відобразити показники декларації з податку на додану вартість ТОВ«ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» за листопад 2014 року датою її фактичного надходження та відобразити наведені в ній відомості в АІС «Податковий блок» по особовому рахунку платника податків ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» станом на дату її фактичного надходження; відобразити показники декларації з податку на додану вартість ТОВ«ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» за грудень 2014 року датою її фактичного надходження та відобразити наведені в ній відомості в АІС «Податковий блок» по особовому рахунку платника податків ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» станом на дату її фактичного надходження; подати звіт про виконання судового рішення.

Суд першої інстанції виходив з того, що в податковій декларації за листопад 2014 року дійсно не вказано назва контролюючого органу до якого подається декларація. Але вказано код органу ДФС 0522. Цей код ДФС відповідає Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області. В податковій декларації за грудень 2014 року назва юридичної особи вказана російською мовою - «Наша фирма ООО Энергетическая угольная компания». Але код ЄДРПОУ вказаний 38844578, тобто той який належить ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ». Крім того, відповідно квитанцій № 2, яка передбачена Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку підтверджений факт прийняття податковим органом декларацій за листопад, грудень 2014 року.

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач та звернувся з апеляційною скаргою у якій вказав, що дії посадових осіб контролюючого органу відповідають вимогам законодавства. Формально в ст.48 Податкового кодексу перелічені обов'язкові реквізити, які не були вказані позивачем, а саме найменування платника податків та найменування податкового органу. Окрім цього, квитанція № 2 не є підтвердженням відсутності помилок у декларації.

Просили суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не зявилась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ» зареєстроване як юридична особа (а.с.11-14)

Відповідач - Слов'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області є юридичною особою та у розумінніКодексу адміністративного судочинства України у даних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами адміністративної справи, між позивачем та Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області укладено договір про визнання електронних документів № 1 від 10.12.2014 року, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу

Договір надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органу ДПС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом. Платник податків має право: повторно передавати податкові документи в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку у разі неотримання першої квитанції від органу ДПС або при надходженні другої квитанції про неприйняття податкових документів в електронному вигляді; не надавати податкову звітність до органу ДПС у паперовому вигляді, якщо її було надіслано в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, прийнято до бази даних органу ДПС, про що відповідну квитанцію було отримано платником податку; не надсилати податкову звітність до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку у разі її подання в паперовому вигляді. Згідно пункту 3.1 означеного Договору, орган ДПС зобов'язався забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді позивача у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку (а.с.70-73).

Позивачем 22.12.2014 року та 20.01. 2015 року в електронному вигляді направлялася до Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області податкові декларації з податку на додану вартість за листопад та грудень 2014 року із додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість - розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (а.с.37-60),

Для підтвердження факту прийняття зазначеної податкової декларації за грудень 2014 року в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису 21 січня 2015 року позивач надав роздруківку квитанції № 2, згідно якої декларація прийнята податковим органом із відміткою «прийнято пакет» (а.с.53).

Для підтвердження факту прийняття зазначеної податкової декларації за листопад 2014 року в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису 22 грудня 2014 року позивач надав роздруківку квитанції № 2, згідно якої декларація прийнята податковим органом із відміткою «прийнято пакет» (а.с.60).

Листом № 18963/7/05-22-15-01-13-2 від 30.12.2014 року контролюючий орган повідомив позивача про надання статусу «до відома» податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року на підставі п.48.3 ст.48 ПК України, а саме в декларації не вказані обов'язкові реквізити - найменування контролюючого органу, до якого подається звітність (а.с.9). Дата відправлення 30.12.2014 року.

Листом № 1255/7/05-22-15-01-13-2 від 26.01.2015 року контролюючий орган повідомив позивача про надання статусу «до відома» податковій декларації з ПДВ за грудень 2014 року на підставі п.48.3 ст.48 ПК України, а саме в декларації невірно вказано організаційно - правову форму в графі «Платник» (а.с.10). Дата відправлення 26.01.2014 року.

Спірною обставиною у справі є правомірність дій податкового органу щодо не визнання податковою звітністю податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року та грудень 2014 року із додатком 5 до неї, що подані позивачем 22.12.2014 року та 21.01.2015 року. Стосовно цього суд зазначає наступне.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У пунктах 49.1, 49.3, 49.4 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до органу державної податкової служби в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1490/20228, затверджено форми та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

За пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

У пункті 48.3 статті 48 Податкового кодексу України перелічені обов'язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом з податку на додану вартість визначено календарний місяць.

Відповідно до вимог статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою контролюючого органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання контролюючим органом.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

При цьому, суд зазначає, що Податковий кодекс України не передбачає будь-яких інших підстав для відмови у прийнятті податкової декларації, крім подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

Відповідно до наказу Державної податкової адміністрації України від 06 квітня 2009 року № 168 "Про впровадження централізованої системи електронної податкової звітності платників податків в органах Державної податкової служби України" квитанція про одержання звіту в електронній формі є електронним документом, що формується програмним забезпеченням центру обробки електронної звітності або оператора та засвідчує факт і час одержання звіту в електронній формі.

Згідно з пунктом 7.4 розділу 111 наказу Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 про затвердження Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі по тексту - Інструкція) перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу Державної податкової Служби засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами Державної податкової служби на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність, другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі Державної податкової служби. Якщо на адресу платника податків не надійшла квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

У пункті 7.5 статті 7 розділу 111 вищезгаданої Інструкції зазначено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На дану квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку, а другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до п.7.6 статті 7 розділу 111 Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що відповідно до вищевказаної Інструкції, якщо платнику податків надійшла друга квитанція з приміткою про прийняття пакету документів то податкова звітність вважається прийнятою податковим органом до бази даних Державної податкової служби.

Відповідно до роздруківки квитанції № 2 декларація позивача від 21.12.2014 року з податку на додану вартість за листопад 2014 року прийнята податковим органом із відміткою «прийнято пакет» 22.12.2014 року. При цьому в графі виявлені помилки стоїть прочерк (а.с.60).

Відповідно до роздруківки квитанції № 2 декларація позивача від 20.01.2015 року з податку на додану вартість за грудень 2014 року прийнята податковим органом із відміткою «прийнято пакет» 20.01.2015 року. При цьому в графі виявлені помилки стоїть прочерк (а.с.60).

Перевіривши подану позивачем декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року на предмет наявності обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України, судом встановлено, що в податковій декларації за листопад 2014 року дійсно не вказано назва контролюючого органу до якого подається декларація. Але вказано код органу ДФС 0522. Цей код ДФС відповідає Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Перевіривши подану позивачем декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року на предмет наявності обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України, судом встановлено, що в податковій декларації за грудень 2014 року назва юридичної особи вказана російською мовою - «Наша фирма ООО Энергетическая угольная компания». Але код ЄДРПОУ вказаний 38844578, тобто той який належить ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ».

Суд зазначає, що підхід який обрала Слов'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області при перевірки податкових декларацій платника податків та фактично у відмові в їх прийомі, в даному випадку, є суто формальним та не відповідає меті яку закладено законодавцем у норму ст..48 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом безпідставно відмовлено платникові податків у прийнятті декларації з податку на додану вартість за листопад та грудень 2014 року, а тому така відмова контролюючого органу є протиправною.

Згідно із приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки приписами абзацу 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість суду прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який вважав, що у розглядуваних правовідносинах належним способом захисту порушеного позивачем права є визнання протиправною відмову Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад та грудень 2014 року, та вважати їх поданими саме 22 листопада 2014 року та 20 січня 2015 року відповідно, а тому показники вказаних декларацій повинні бути відображені в усіх електронних базах податкової звітності, у тому числі і в картці особового рахунку платника податку.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який задовольнив позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ».

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст ухвали складений 25 червня 2015 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 р. у справі № 805/1159/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 р. у справі № 805/1159/15-а залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Рішення може бути оскаржена протягом двадцяти днів після складення постанови в повному обсязі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

ОСОБА_4