Справа № 802/1023/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 червня 2015 р. Справа № 802/1023/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "Агрофірма "Відродження"

до: Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2015 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство «Агрофірма «Відродження» (далі ПП «Агрофірма «Відродження», позивач) з адміністративним позовом до Іллінецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Іллінецька ОДПІ, відповідач), в якому просить суд:

- визнати відмову відповідача щодо реєстрації ПП «Агрофірма «Відродження» платником єдиного податку четвертої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності протиправною;

- зобов'язати відповідача зареєструвати ПП «Агрофірма «Відродження» платником єдиного податку четвертої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПП «Агрофірма «Відродження» перебуває на обліку в Оратівському відділені Іллінецької ОДПІ. Головним видом діяльності позивача, зокрема, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур та насіння олійних культур. Як сільгоспвиробник подав відповідачу документи, передбачені ст. 298 Податкового кодексу України (далі ПК України) для переходу на спрощену систему оподаткування. Листом від 20.03.2015 за №319/10 відповідач відмовив в реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи в зв'язку з наявністю податкового боргу в розмірі 566,29 грн. З таким рішенням позивач не погоджується і за захистом свої прав та інтересів звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволені позову з підстав викладений у письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватне підприємство «Агрофірма «Відродження» зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності в установленому законодавством порядку та перебуває на обліку у Оратівському відділенні Іллінецької ОДПІ як платник податків. Головними видами діяльності підприємства є вирощування зернових, технічних та інших сільськогосподарських культур.

Маючи намір зареєструватися в 2015 році платником єдиного податку позивач 17.02.2015 до Іллінецької ОДПІ подав декларацію з фіксованого сільськогосподарського податку за 2015 рік та 19.03.2015 заяву про видачу довідки про статус платника єдиного податку IV групи на 2015 рік.

Розглянувши дану заяву податковим органом прийнято рішення про відмову у присвоєнні статусу платника єдиного податку IV групи ПП «Агрофірма «Відродження» в 2015 році, згідно пп. 291.5-1.3 п. п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України, а саме через наявність податкового боргу по екологічному податку у розмірі 566,29 грн.

25.03.2015 на вимогу позивача відповідачем був наданий акт від 25.03.2015 вих. №302 звірення розрахунків платника податків за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, в якому зазначено, що станом на 31.12.2014 за підприємством значиться податковий борг по екологічному податку (по надходженнях від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення) у розмірі 566,29 грн.

Не погоджуючись з відмовою в реєстрації платника єдиного податку IV групи позивач оскаржує її в суді та просить суд зареєструвати його як платника єдиного податку IV групи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо застосування спрощеної системи оподаткування регулюється розділом XIV Податкового кодексу України.

Статус платника єдиного податку IV групи присвоюється сільськогосподарським товаровиробникам, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, за відповідною заявою такого платника.

Контролюючий орган, за наслідками розгляду такої заяви приймає рішення про присвоєння статусу платника єдиного податку або приймає рішення про відмову у наданні такого статусу.

Відповідно до пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України не може бути платниками єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

В обґрунтування правомірності свого рішення відповідач посилається на облікову картку позивача з якої вбачається, що станом на 31.12.2014, 01.01.2015 та 20.02.2015 за позивачем рахується податковий борг по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у розмірі 566,29 грн.

Правовідносини, що виникають між територіальними органами Державної фіскальної служби України та платниками податків в процесі обліку сплачених платежів та податкових зобовязань врегульовані Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 та зареєстрованого Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за № 217/24994 (далі - Порядок).

Пунктом 10 розділу II Порядку передбачено, що реєстри за платежами до бюджет ведуться виключно за кодами бюджетної класифікації, контроль за справлянням (стягненням) платежів за якими покладено на Міндоходів. Пунктом 11 цього ж розділу визначено, що форми карток особових рахунків мають лицьовий та зворотний бік. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобовязань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Облік надходжень платежів до бюджету врегульовано розділом IV Порядку, Так, пунктом 5 визначено, що дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Використання в інформаційній системі спеціального кодування всіх операцій з обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску забезпечує в робочих місцях посадових осіб територіальних органів Міндоходів автоматизован ведення інтегрованої картки платника та підтримання в актуальному стан інформаційної системи, яка дає змогу формувати звітність, довідкову інформацію тощо. При введенні первинних документів до інформаційних систем / інтегрованих підсистем за кожною операцією фіксуються особистий номер працівника, дата та час уведення інформації (пункт 9 Порядку розділу II).

Із аналізу зазначених норм вбачається, що: 1) зворотній бік облікової картки платника є, передбаченим чинним нормативно-правовим актом, доказом стану розрахунків платника податків із бюджетами; 2) відомості про зарахування платежів, сплачених платником податків, вносяться до зворотного боку облікової картки платника податків згідно відомостей, наданих органом Державної казначейської служби України як органом, що здійснює контроль за веденням бухгалтерського обліку всіх надходжень і витрат державного бюджету та місцевих бюджетів, складанням та поданням фінансової і бюджетної звітності (пп. 20 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011).

Згідно зворотного боку облікової картки по ПП «Агрофірма Відродження» виданої Іллінецькою ОДПІ суд вбачає, що в 2014 році позивачем згідно поданих податкових декларацій по екологічному податку задекларовано до сплати зобов'язання в сумі 1056,95 грн. За невчасну сплату зобов'язань протягом 2013-2014 років податковим органом донараховано позивачу 73,93 грн. штрафних санкцій. Загальна сума нарахувань відповідно до особової картки платника склала - 1130,88 грн. ПП «Агрофірма «Відродження» протягом 2014 року сплачено зобов'язання в сумі 539,73 грн.

Таким чином, податковий борг по екологічному податку станом на 31.12.2014 становить 566,29 грн. (1130,88 - 539,73 - 30,27 (переплата на 31.12.2013) + 5,41 (пеня), який погашено платником лише 20.02.2015.

Крім того, на вимогу суду, відповідачем надано акт від 24.06.2015 вих. №858 звірення розрахунків ПП «Агрофірма «Відродження» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в якому зазначено, що станом на 31.12.2014 за підприємством значиться податковий борг по екологічному податку (по надходженнях від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення) у розмірі 566,29 грн. та акт від 24.06.2015 вих. №857 звірення розрахунків ПП «Агрофірма «Відродження» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в якому зазначено, що станом на 31.12.2014 за підприємством значиться переплата по екологічному податку (по надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) у розмірі 500,00 грн.

Представником позивача у судовому засіданні зазначено, що помилкове перерахування суми податкового зобов'язання по екологічному податку (по надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місяцях чи об'єктах, крім розміщення вторинної сировини) у розмірі 500,00 грн., а не по екологічному податку (по надходженнях від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення) не є підставою для висновку про несплату позивачем необхідної суми податкового зобов'язання.

З даним твердженням позивача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Як вбачається з облікової картки по екологічному податку (по надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях) за ПП «Агрофірма Відродження» дійсно рахується переплата у розмірі 500,00 грн. Проте, відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України - джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, інші отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

З викладеного вбачається, що зарахування надміру сплачених коштів із одного платежу (надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях «код платежу 19010301») на інший (надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами «код платежу 19010101») може бути здійснено виключно за заявою платника податків.

Доказів звернення позивача із заявою про зарахування надміру сплачених коштів із одного платежу на інший у встановлені законом строки, суду не надано.

Крім того, позивачем долучено до справи довідки №2379 від 12.11.2014 та № 50 від 19.12.2014 «Про відсутність заборгованості з податків і зборів, що контролюється органами ДПС». Проте, необхідно звернути увагу на те, що дані довідки видані Іллінецькою ОДПІ позивачу для надання до АТ «Райффайзен банк Аваль» та дійсні вони до 22.11.2014 та до 29.12.2014 відповідно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що контролюючим органом правомірно було відмовлено позивачу у реєстрації платником податку IV групи, оскільки такий не відповідає вимогам, встановленим ст.291 ПК України, а тому вимога останнього про визнання протиправної та скасування такої відмови є необґрунтована.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

В силу вимог ст. 94 КАС України підстав для присудження позивачу понесених ним судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна