Справа № 802/199/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/199/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

17 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представників позивача: Люкляна В.Я., Кириленко Г.А.

представників відповідача: Мельника В.М., Волошенюк Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кедр- КВ" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кедр-КВ" (ТОВ "Кедр-КВ") звернулось в суд з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 січня 2015 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 151930 грн.

08 квітня 2015 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представники позивача про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Кедр-КВ" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень, жовтень 2014 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень, жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт від 25 грудня 2014 року №363/1502/34272710.

За результатами проведеної перевірки податковим органом не встановлено порушень при відображенні ТОВ «Кедр-КВ» в податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року від'ємного значення з ПДВ в сумі 117909 грн. та бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 75193 грн., не встановлено порушень при відображенні ТОВ «Кедр-КВ» в податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року від'ємного значення з ПДВ в сумі 238683 грн. та бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 117909 грн.

Також, в ході перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, а саме завищення залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) у розмірі 151930 грн.

На підставі акта перевірки, 15 січня 2015 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Кедр-КВ" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 151930 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач оскаржив його до Вінницького окружного адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи вказане податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не заявляв свого наміру на відшкодування податку на додану вартість із бюджету, відповідного рішення не приймав та не звертався до відповідача із необхідною заявою щодо сум визначених в рядку 24 декларацій, а тому відповідачем при проведенні перевірки безпідставно застосовані положення п.102.5 ст. 102 ПК України, які визначають строки давності саме на подання заяви про бюджетне відшкодування цього податку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (ПК України) надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Тобто, переплата з податку на додану вартість існуватиме тільки у тому разі, якщо платник податку сплатив до бюджету податкове зобов'язання вище за розмір узгодженого.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Так, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п 200.3 ст. 200 ПК України).

Відповідно до пп. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового кредиту.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви та отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті (п. 200.6 ст. 200 ПК України).

Згідно із п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

З аналізу вищенаведеного встановлено, що законодавством не не передбачено можливості платника приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на отримання бюджетного відшкодування після настання права на таке відшкодування. Якщо на дату виникнення права на бюджетне відшкодування, платник не скористався таким правом, вважається, що ним прийняте рішення стосовно відмови від такого відшкодування.

Так, відповідно до пп. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань, платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із п. 102.5 ст.102 ПК України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, сума, що обліковується у рядку 24 декларації за квітень 2014 року "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" за економічною суттю є заявою на відшкодування задекларованою платником - за напрямком бюджетного відшкодування в рахунок майбутніх платежів з ПДВ.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Кедр-КВ» в рядку 24 розрахунку податкових зобов"язань з податку на додану вартість за жовтень 2014 року задекларовано розмір залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, в загальній сумі 332366 грн. та в додатку 2 до декларації ТОВ «Кедр-КВ» зазначена сума залишку від'ємного значення включає в себе, в тому числі, суму 151930 грн., яка виникла в звітному (податковому) періоді за серпень 2011 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки строк у 1095 днів на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або їх відшкодування за серпень 2011 року сплинув, відтак у позивача відсутні правові підстави відображати залишки від'ємного значення за вказаний період, розраховані відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, не підлягають зарахуванню платником у зменшення податкових зобов'язань в податкових деклараціях в настуних податкових періодах, не можуть бути заявленими платником до відшкодування, а відтак не мають бути відображені у рядку 24 податкової декларації по ПДВ.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України вказує, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Кедр- КВ" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 червня 2015 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.