Справа № 757/1101/15-а
Суддя: Гладун Х. А.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1101/15-а
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Гладун Х.А.,

при секретарі Кулакова І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив: - встановити факт його перебування в 30-ти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з квітня 1986 р. по серпень 1986 р. під час виконання ним своїх службових обов`язків в якості водія автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 ; зобов`язати відповідача встановити йому статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 р.

В ході розгляду справи позивач відмовився від позовних вимог щодо встановлення факту його перебування в 30-ти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з квітня 1986 р. по серпень 1986 р. під час виконання ним своїх службових обов`язків в якості водія автомобіля д.н.з. НОМЕР_1

Протокольною ухвалою суду від 20.03.2015 вищевказана відмова прийнята судом, провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення факту перебування позивача в 30-ти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з квітня 1986 р. по серпень 1986 р. під час виконання ним своїх службових обов`язків в якості водія автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 закрито.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно наказу від 02.04.1986 № 23-к позивача прийнято на посаду водія автомобіля 2-ого класу в трест «Київсільбуд» Автобаза №1, яке 08.09.1986 р. було перейменовано в АТП-1061. В період з квітня по серпень 1986 р. позивач, виконуючи службові обов`язки, регулярно направлявся в 30-кілометрову зону відчуження (м. Чорнобиль, с. Старі Соколи, Дитятки та ін..) на автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 згідно довідки від 16.01.1991 р. Дані обставини також підтверджуються актом, складеним колишніми керівниками трест «Київсільбуд» Автобаза №1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 05.05.1991 р. позивачу було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1986 та видане посвідчення серії НОМЕР_2 , яке в подальшому неодноразово проходило перереєстрацію, чим підтверджувався статус позивача учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС. Однак, рішенням Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, Київської облдержадміністрації від 28.12.1999 № 85 видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визнано безпідставним та рекомендовано зібрати додаткові документи, які б підтверджували факт перебування позивача в 30-ти кілометровій зоні відчуження. З листа Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації від 18.06.2014 на запит позивача від 11.06.2014, йому стало відомо, що представлені ним у грудні 2005 р. додаткові документи повторно були винесені на розгляд комісії, і Комісією від 26.01.2006 № 125 прийнято рішення про відсутність підстав для зміни вищевказаного попереднього рішення Комісії.

Вважаючи дії відповідача щодо вилучення попередньо виданого посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та вимоги щодо додаткового підтвердження факту перебування позивача в 30-ти кілометровій зоні відчуження протиправними, останній ставить питання про зобов`язання відповідача встановити йому статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 р.

Крім того, позивач вказував на те, що про рішення відповідача про відмову у встановленні йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 26.01.2006 р. № 125 він дізнався лише в червні 2014 року з листа Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації, а тому, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк ним не пропущено.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Окрім того зауважив, що зміст повідомлення Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації від 18.06.2014 № 05-59-1320 про те, що про рішення комісії від 26.01.2006 № 125 позивача було повідомлено не відповідає дійсності, оскільки про його зміст позивачу стало відомо саме з вищевказаного листа на його запит від 11.06.2014 р.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначив, що при прийнятті рішення за результатами проведення перевірки правильності видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідач діяв в межах наданих йому законом повноважень. В ході розгляду заяви позивача було встановлено, що представлені позивачем документі не підтверджують в безумовному порядку факт виконання позивачем робіт, пов`язаних з ліквідацією аварії та евакуації із зони відчуження людей чи майна, рішення про що було оформлено протоколом № 125 від 26.01.2006, копія якого направлено позивачу. Зважаючи на те, що про порушення свого права позивачу було відомо з 20.12.2005 з дати написання позивачем заяви про визначення йому статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, а з позовом до суду звернувся в січні 2015 р., просив застосувати строк позовної давності та залишити позов без розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначив позивач про порушення його права, а саме рішення відповідача про відмову у встановленні йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 26.01.2006 р. № 125, йому стало відомо з листа Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації від 18.06.2014.

Оскільки, доказів на спростування зазначеного твердження позивача щодо строків звернення до суду із заявленим позовом відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позивачем не порушені вимоги частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (з наступними змінами і доповненням).

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС вважаються, зокрема, громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені бо відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України..

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь в ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до пункту 12 Порядку спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Відповідно до пункту 1 Положення від 05 листопада 1998 року № 594 про Комісію Київської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році (далі - Положення), відповідач є колегіальним органом і утворюється розпорядженням голови облдержадміністрації.

Згідно з пунктом 3 Положення, основним завданням Комісії є всебічне і об`єктивне вивчення документів осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1996 році, при визначенні статусу яких виникли спірні ситуації.

Відповідно до пункту 4 Положення Комісія в межах своїх повноважень приймає рішення, зокрема:

про визнання статусу учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

про визнання статусу евакуйованих із зони відчуження в 1996 році;

про визнання факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії.

Згідно з пунктом 5 Положення Комісія має право запитувати від райдержадміністрацій, міськвиконкомів, підприємств, установ і організацій необхідну інформацію і документи, які б сприяли прийняттю об`єктивних рішень.

При розгляді відповідних справ Комісія може запрошувати на свої засідання і заслуховувати пояснення як заявників, так і окремих посадових осіб.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи позивача згідно наказу від 02.04.1986 № 23-к прийнято на посаду водія автомобіля 2-ого класу в трест «Київсільбуд» Автобаза №1, яке 08.09.1986 р. було перейменовано в АТП-1061.

Згідно розпорядження Голови об`єднання Київоблагробуд Сорокуна А.Г. № 151 від 22.10.1986 продовжено строк дії дозволу на експлуатацію легкового автомобіля марки ГАЗ-24, д.н.з. НОМЕР_1 , пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС по фактичних витратах коштів та палива по 01.12.1986 р.

Головою об`єднання Київоблагробуд Сорокуном А.Г. 27.11.1986 видано розпорядження № 171, згідно якого в рахунок економії ліміту, виділеного для апарату Київського облагробуду, протягом грудня місяця в.о. керівника тресту Київагробудтранс ОСОБА_5 зобов`язано забезпечити роботою чергового автомобіля ГАЗ-24, д.н.з. НОМЕР_1 в дві зміни.

Згідно довідки АТП-1061 від 16.01.1991 р. № 5-к позивач в період з квітня по серпень 1986 р., виконуючи службові обов`язки, регулярно направлявся в 30-кілометрову зону відчуження (м. Чорнобиль, с. Старі Соколи, с. Дитятки та ін..) з обслуговування апарату та керівництва Київського облагробуду в Київській області на автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно акту, складеного Головою Київського облагробуду Сорокуном А.Г., заступником Голови Лагутіним В.М., головним технологом ОСОБА_4 , працюючи в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС, м. Прип`ять, с. Старі Соколи, займаючись евакуацією, організацією і будівництвом об`єктів, підтверджують, що разом з ними в якості водія автомобіля 05-07 КХА виїздив ОСОБА_1 у квітні-червні 1986 р.

В довідці № 335 від 14.10.1992 року, виданої Київського АТП-1061 ПАО «Київбудтранс» зазначено, що ОСОБА_1 виконував роботи в м. Чорнобиль з обслуговування апарату Київського облагробуду з 26.04.1986 по 28.04. 1986 за місцем основної роботи в Київському АТП-1061 ПАО «Київбудтранс», на час проведення вказаної роботи йому виплачена додаткова заробітна плата в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207 в сумі 20 крб. 52 коп.

05.05.1991 р. позивачу було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1986 та видане посвідчення серії НОМЕР_2 .

Рішенням Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, Київської облдержадміністрації від 28.12.1999 видачу № 85 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визнано безпідставним, позивачу відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС «у зв`язку з відсутністю документів, які б у безумовному порядку засвідчували факт роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», та рекомендовано зібрати додаткові документи, які б підтверджували факт перебування позивача в 30-ти кілометровій зоні відчуження.

20.12.2005 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про визначення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі наданих документів.

Згідно Витягу з протоколу №125 засідання комісії від 26.01.2006 року Позивачу відмовлено у підтвердженні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та зазначено про відсутність підстав для зміни попереднього рішення комісії.

Як вбачається з заяв позивача від 16.10.1992, 20.12.2005, довідка про підвищену заробітну плату надавалась позивачем до заяв про встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а отже розглядалася комісією.

Проте, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за вказаних комісією підстав, оскільки у вищенаведеній довідці № 335 від 14.10.1992 року чітко зазначено про участь позивача у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС у 1986 році в м. Чорнобиль з 26 по 28 квітня 1986 року та виплаті йому по місцю основної роботи в Київському АТП-1061 ПАО «Київбудтранс» на час проведення вказаної роботи додаткової заробітної плати в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207 в сумі 20 крб. 52 коп.

В свою чергу, довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) є підставою, відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не залишились поза увагою суду ті обставини, що факт перебування позивача у 30-кілометровій зоні відчуження також підтверджується довідкою АТП-1061 від 16.01.1991 р. № 5-к; актом, складеним Головою Київського облагробуду ОСОБА_2 , заступником Голови ОСОБА_3 , головним технологом ОСОБА_4 ; розпорядженнями Голови об`єднання Київоблагробуд Сорокуна А.Г. № 151 від 22.10.1986 р., № 171 від 27.11.1986 р.

Також судом враховуються ті обставини, що позивачем вживались заходи на вимогу Відповідача у наданні додаткових доказів на підтвердження факту перебування у 30-кілометровій зоні відчуження, однак, в зв`язку з закінченням терміну зберігання первинна документація Київського АТП-1061 спецтресту «Київсільбудтранс» (подорожні листи, посвідчення на відрядження, журнали обліку та інші) за 1986 р. не збереглися та знищені. з об`єктивних причин,

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач має підстави, визначені чинним законодавством для встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та видачі відповідного посвідчення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 70, 71, 158 - 163, 167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя