Справа № 2а-7287/11/1370
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/9991/3244/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до першого заступника голови Державної судової адміністрації України Балаклицького Івана Ілліча про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року, -

встановив:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до першого заступника голови Державної судової адміністрації України Балаклицького І.І. про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що перший заступник голови Державної судової адміністрації України Балаклицький І.І., в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), будучи розпорядником інформації, надав неповну інформацію по його запиту на інформацію від 30 травня 2011 року, чим порушив його право на доступ до публічної інформації, гарантоване статтею 40 Конституції України та Законом № 2939-VI.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представником Державної судової адміністрації України подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Державної судової адміністрації України із запитом на інформацію від 13 травня 2011 року, в якому просив надати йому тексти судових рішень (судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій), які набрали законної сили, згідно яких задоволено позови громадян України до відділень Пенсійного фонду України, Пенсійного фонду України, Кабінету Міністрів України по факту порушення норм статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) при призначенні та перерахунку пенсій. Інформацію позивач просив надати за 2007-2001 роки в електронному вигляді (дискеті).

Відповідачем 23 травня 2011 року надано відповідь за № інф/Б-3/11 на запит, у якій, крім іншого, зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному Законом України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року № 3262-IV (далі - Закон № 3262-IV). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Всі судові рішення, внесені до Реєстру, оприлюднені та відкриті для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України за електронною адресою www.court.gov.ua в порядку, встановленому Законом.

ОСОБА_4 звернувся до Державної судової адміністрації України із запитом на інформацію від 30 травня 2011 року, у якому повторно, керуючись статтею 40 Конституції України та Законом № 2939-VI, просив надати йому тексти судових рішень (судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій), які набрали законної сили, згідно яких задоволено позови громадян України до відділень Пенсійного фонду України, Пенсійного фонду України, Кабінету Міністрів України по факту порушення норм статей 43, 63 Закону № 2262-XII при призначенні та перерахунку пенсій. Інформацію ОСОБА_4 просив надати за 2007-2011 роки в електронному вигляді (дискеті).

10 червня 2011 року відповідач надав позивачеві відповідь за № інф/Б-11/11, у якій вказав, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону № 2939-VI цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень, ухвалених судами загальної юрисдикції, регулюються Законом № 3262-IV.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (стаття 2 Закону № 2939-VI).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У частині 1 статті 19 вказаного Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У статті 22 Закону № 2939-VI передбачено підстави відмови та відстрочки в задоволенні запиту на інформацію.

Закон № 3262-IV визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до статті 2 Закону № 3262-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення можуть опубліковуватися в друкованих виданнях, поширюватися в електронній формі з дотриманням вимог цього Закону. Особам, які беруть (брали) участь у справі, забезпечується доступ до судових рішень у їхній справі в порядку, встановленому процесуальним законом. Особи, які не беруть (не брали) участі у справі, мають право ознайомитися з судовим рішенням у повному обсязі, якщо воно безпосередньо стосується їхніх прав, свобод, інтересів чи обов'язків, у порядку, передбаченому цим Законом.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. До Єдиного державного реєстру судових рішень включаються усі судові рішення судів загальної юрисдикції. Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 3 Закону № 3262-IV).

Згідно частин 1, 2, 3, 4 статті 4 Закону № 3262-IV судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Будь-які обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України не допускаються, крім випадків, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами вірно встановлено, що відповідач при розгляді запитів позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до першого заступника голови Державної судової адміністрації України Балаклицького І.І. про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів і встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до першого заступника голови Державної судової адміністрації України Балаклицького Івана Ілліча про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.