Справа № А-20/147
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/9991/26810/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції (ОДПІ)

на постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2007

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2012

у справі № А-20/147 Господарського суду Івано-Франківської області

за позовом Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції (ОДПІ)

до 1. Приватного підприємця (ПП) ОСОБА_4

2. Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Уніком»

про визнання господарського зобов'язання недійсним та стягнення в доход держави отриманого за цим зобов'язанням,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2007 в позові відмолено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2012 постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2007 в частині позовних вимог про визнання господарського зобов'язання недійсним скасовано, а провадження в справі в частині цих позовних вимог закрито. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідачі не скористалися наданим їм Кодексом адміністративного судочинства України правом на подання заперечень на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу України (ГК) господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 1 ст. 208 цього Кодексу у разі якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

У судовому процесі встановлено, що між ПП ОСОБА_4 (відправник) та ТОВ «Уніком» (перевізник) укладено договір від 12.12.2005 № 12/05, за умовами якого перевізник бере на себе зобов'язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж до пункту призначення, видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а відправник - сплатити за перевезення вантажу. Виконання вказаного договору підтверджується копією накладної № 11/05 від 10.05.2006 на загальну суму 45547,01 грн.

Фактичною підставою позову став висновок ОДПІ щодо фіктивності договору від 12.12.2005 № 12/05 та його спрямованості на отримання податкової вигоди сторонами цього договору, з посиланням на відсутність ТОВ «Уніком» за місцем реєстрації (м. Коломия, вул. Карпатська, 176), неподання податкової звітності, відсутність керівних органів товариства за його юридичної адресою.

Відхиляючи доводи позивача, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності з боку податкового органу спрямованості умислу сторін договору від 12.12.2005 № 12/05 на ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди.

Відповідно до частини 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Встановлення фактів порушення норм податкового законодавства платниками податків за наслідками здійснення господарських операцій не є безумовним свідченням вчинення цими юридичними особами господарських операцій з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, так само, як і укладення правочину, на виконання якого здійснені господарські операції, з такою ж метою.

У судовому процесі не були встановлені обставини, які б свідчили, що зміст виконаного договору не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання господарського зобов'язання, що виникло на підставі цього договору.

Інших доводів щодо недійсності спірного договору ОДПІ в судовому процесі не наводиться.

За відсутності доведеності в судовому процесі умислу у відповідачів при укладанні спірного правочину (вчиненні господарського зобов'язання), який відповідає характеру дій, визначених в гіпотезі норми частини 1 ст. 207 ГК України, суди дійшли правильного висновку про відсутність законних підстав для застосування конфіскаційних наслідків недійсності господарського зобов'язання, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, встановлених частиною 1 ст. 208 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, обґрунтовано врахував, що положення ст.ст. 207, 208 ГК України слід застосовувати з урахуванням того, що правочин, який вчинений з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з частиною 1 ст. 203, частиною 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Органи державної податкової служби можуть на підставі пункту 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» звертатися до судів із позовами про стягнення в дохід держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. У разі задоволення позову висновок суду про нікчемність правочину має міститися у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов юридично правильного висновку про закриття провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним господарського зобов'язання.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цього висновку.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2007 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев