Справа № 361/2467/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/2467/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Білик Г.О. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського міського відділу (з обслуговування м.Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року, позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварського міського відділу (з обслуговування м.Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи із захворювання, пов'язаного із наслідками Чорнобильської катастрофи та має відповідні пільги. З 01 січня 2012 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає проведення із січня 2012 року перерахунку пенсій для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 -1990 роках та які визнані інвалідами. Оскільки, на час аварії на ЧАЕС, а саме, з 26 по 29 квітня 1986 року він брав безпосередню участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи, то від іонізуючого випромінювання став інвалідом.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано Броварський міський відділ (з обслуговування м.Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України провести розрахунок грошового забезпечення та надати довідку про грошове забезпечення з урахуванням вимог передбачених постановою Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок №207-7 від 10 червня 1986 року, розпорядження РМ СРСР від 17 травня 1986 року №964рс.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даних, які містяться в довідці про заробітну плату під час знаходження в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 29 квітня 1986 року та здійснити відповідні виплати.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач - Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2-ї групи із захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.

На час аварії на Чорнобильській АЕС, позивач працював у Броварському МВ УВС України в Київській області на посаді дільничого інспектора міліції та був направлений у відрядження до зони відчуження Чорнобильської АЕС, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 26 квітня 1986 року по 29 квітня 1986 року. Від впливу іонізуючого випромінювання отримав невиліковну фізичну та психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом другої групи.

Посада позивача на той час відносилася до офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ. Відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» №964 рс від 17 травня 1986 року, якщо працівник, посада якого відносилася до офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ, отримував гранично допустиму дозу радіації йому виплачувалися кошти в сумі, яка включала в себе три місячні оклади та кошти за спеціальне звання.

Позивач, 25 лютого 2014 року звернувся до начальника Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області із заявою, в якій просив видати йому довідку про заробітну плату з урахуванням виплати коштів за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення за роботу в зоні відчуження за період з 26 по 29 квітня 1986 року. На дане звернення отримав відповідь, в якій його було повідомлено, про те йому було видано довідку раніше на підставі даних зазначених в розрахунковому листі, відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» № 964 від 17 травня 1986 року та постанови Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок №207-7 від 10 червня 1986 року».

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Основні дозові межі радіоактивного опромінення встановлені ст. 5 ЗУ «Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання». Відповідно до якого основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесені до критичної групи, не повинні перевищувати встановлених цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз. Згідно ч. 3 ст. 8 цього ж закону , якщо протягом перших двох тижнів після аварії ефективна доза опромінення може досягати 50 мілізівертів здійснюється евакуації людина. Відповідно до примітки ч. 1 ст. 5 зазначеного закону 1 мілізіверт дорівнює 0, 1 бера.

Відповідно до маршрутного листа від 07 квітня 2000 року позивач отримав дозу радіоактивного випромінення -28.23 Бер.

Згідно до ст. 15 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Згідно із розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» у тих випадках, коли працівник отримує граничну допустиму дозу радіації, йому виплачується одноразова винагорода. Особам офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ така винагорода виплачується в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і спеціальному званню.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року №1006-р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволено МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Перерахунок провести в межах фонду заробітної плати МВС. Крім того, доручено МВС, Мінсоцзахисту призначати і перераховувати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з цим розпорядженням грошового утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. №45 визначено лише один орган - Кабінет Міністрів України, рішення якого про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, є належною підставою для перерахунку пенсій. Рішення інших органів не можуть братися до уваги управліннями ПФУ як підстава для перерахунку, оскільки є чіткий порядок, який визначає процедуру перерахунку пенсії та належні для цього підстави.

Як вбачається з наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ст. 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права, і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 30 червня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 25 червня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.