Справа № 822/386/15
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/386/15

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства "ОСОБА_2 і я" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Хмельницької області до Фермерського господарства "ОСОБА_2 і я" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року позивач - Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Хмельницької області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Фермерського господарства "ОСОБА_2 і я" про стягнення заборгованості.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 26.02.2015 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що фермерське господарство "ОСОБА_2 і я" (ідентифікаційний код 34690433) зареєстроване як юридична особа.

Згідно матеріалів справи, гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали у фермерському господарстві "ОСОБА_2 і я". При цьому вони, як матері, що виховали п'ятеро і більше дітей та працювали у сільськогосподарському виробництві, набули права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п."ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від №1788-XII.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування витрат на доставку та виплату пільгових пенсій .

Однак відповідач зазначив, що позивач просить стягнути пенсію, яка виплачується багатодітним матерям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При цьому жінки, які виховали п'ятеро і більше дітей, не включені у списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому у підприємства немає обов'язку відшкодовувати зазначені витрати.

Крім того, фермерське господарство "ОСОБА_2 і я" займається виключно сільськогосподарським виробництвом, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, тому на нього не поширюється обов'язок щодо відшкодування витрат на виплату та доставку відповідних пенсій.

Вважаючи відмову відповідача у вішкодуванні вказаних витрат на виплату пільгових пенсій протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про пенсійне забезпечення, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей" від 16.05.1992 №244, жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Згідно матеріалам справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали у фермерському господарстві "ОСОБА_2 і я". При цьому вони, як матері, що виховали п'ятеро і більше дітей та працювали у сільськогосподарському виробництві, набули права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п."ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від №1788-XII.

Відповідно до п.2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно п.6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз.1 част.2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього закону.

Згідно п. 6.4 розділу 6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п.6.7 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Тобто, відповідач згідно зазначених норм законодавства, зобов'язаний проводити оплату до Пенсійного фонду України відшкодування фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам відповідача.

Колегія суддів, вважає вірними висновки суду стосовно того, що для призначення пенсії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стаж з попередніх підприємств, як і тривалість стажу на останньому місці роботи не мають жодного правового значення, оскільки вирішальним фактором є сам факт роботи у сільськогосподарському виробництві.

Відповідно до п.6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, принцип пропорційності, визначений у п.6.2 Інструкції №21-1 ґрунтується саме на основі спеціального трудового стажу, який необхідний для призначення пільгової пенсії, а тому в даному випадку не застосовується, оскільки для призначення пенсії ОСОБА_2 та ОСОБА_3М вирішальне значення має саме те, що вони виховали п'ятеро а бо більше дітей до 14-річного віку та факт роботи у сільськогосподарському виробництві відповідно до п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII.

Колегія суддів не бере до уваги твердження відповідача викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що Фермерське господарство "ОСОБА_2 і я" займається виключно сільськогосподарським виробництвом, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а тому фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій на нього не поширюється виходячи з наступного.

Так, згідно ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку).

Проте, листом ДФС України Славутської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Хмельницькій області від 03.06.2015 року №1723/2214/10 на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року було повідомлено, що Фермерське господарство "ОСОБА_2 і я" у 2014 році на було платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Таким чином, оскільки відповідач у 2014 році не був платником фіксованого сільськогосподарського податку, на нього положення ст.2 Закону №400/97-ВР та п.6.1 Інструкції не поширюються, а тому відповідач повинен відшкодовувати витрати на доставку та виплату пільгових пенсій на загальних умовах.

Згідно п. 3 частини 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Тобто, у випадках коли особам було призначено дострокову пенсію за віком згідно п.3 ч.3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розміри пенсій фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України (підпункт 6 пункту 3 Розділу ХУ Прикінцевих положень вказаного Закону).

Однак, згідно матеріалам справи, у даному випадку ОСОБА_2 (1969 р.н.) та ОСОБА_3 (1968 р.н.) було призначено пільгову пенсії за віком відповідно до п."ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджує те, що обов'язок по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, покладається на відповідача, а тому твердження апелянта з цього приводу є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 19.03.2013 по справах №21-59а13, №21-60а13.

Таким чином, враховуючи зазначені норми, та те, що у відповідача за жовтень 2014 року рахується заборгованість перед позивачем відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з червня 2014 року, отриманим відповідачем, а також те, що вказаний розрахунок оскаржений не був, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обов'язку у Фермерського господарства "ОСОБА_2 і я" відшкодувати Управлінню Пенсійного фонду України в Білогірському районі Хмельницької області витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та, як наслідок підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у звязку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Фермерського господарства "ОСОБА_2 і я" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_4