Справа № 2а-4447/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/9991/96360/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Вербицької О.В., Лосєва А.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року

у справі № 2а-4447/11/2670

за позовом Всеукраїнської громадської організації «Національний комітет по боротьбі з корупцією»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Всеукраїнська громадська організація «Національний комітет по боротьбі з корупцією» (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва (далі - відповідач) про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05 березня 2009 року № 3412305.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2011 року позов був задоволений повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 3412305 від 05 березня 2009 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Печерському районі м. Києва, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі м. Києва була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - офісу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 10б, кв. 8, та належить суб'єкту господарської діяльності - ВГО «Національний комітет по боротьбі з корупцією», за результатами якої складений акт № 000557/2655037/2305 від 27 лютого 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені, зокрема, вимоги пунктів 2.3, 2.8 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 1 постанови Правління національного банку України «Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку» від 09 лютого 2005 року № 32 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), які полягали у перевищенні граничної суми готівкового рахунку протягом одного дня, що підтверджується прибутковими касовими ордерами: від 03 квітня 2006 року № 137 на суму 64021,22 грн., від 02 червня 2006 року № 203 на суму 20971,00 грн., від 20 лютого 2006 року № 61 на суму 12000,00 грн.

05 березня 2009 року ДПІ у Печерському районі м. Києва на підставі вказаного акта перевірки прийняла рішення № 3412305, яким на підставі статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до ВГО «Національний комітет по боротьбі з корупцією» штрафні (фінансові) санкції у сумі 133984,44 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковим органом був пропущений строк застосування до суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій, визначений статтею 250 Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки, порушення позивачем вимог пунктів 2.3, 2.8 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), мали місце 03 квітня 2006 року, від 02 червня 2006 року, від 20 лютого 2006 року, про що свідчать копії прибуткових касових ордерів (арк. справи 46-47).

Разом з цим, оспорюване рішення № 3412305 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій було прийняте податковим органом 05 березня 2009 року.

За своєю суттю передбачені статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» штрафні (фінансові) санкції є адміністративно-господарськими санкціями, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 238, частини 1 статті 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що порушення органом державної податкової служби строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України, є підставою для задоволення позовних вимог про скасування такого рішення.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Печерському районі м. Києва у Закарпатській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Вербицька

_____________________ А.М. Лосєв