Справа № 161/16996/14-а, 2а-161/640/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 р. № 876/552/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій,

встановив:

17.10.2014 ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом до УПФ України в м. Луцьку у якому, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії державного службовця з 02.03.2011, з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, індексації заробітної плати, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок та виплату призначеної їй пенсії державного службовця з 02.03.2011 в розмірі 90 відсотків, шляхом включення до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат грошову допомогу та індексації заробітної плати, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з 01.12.2013 з урахуванням нового посадового окладу головного спеціаліста відділу економіки та інвестицій Луцької міської ради відповідно до довідки від 10.09.2014 № 21-66/606 та зобовязати його провести такий перерахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 12.03.2011 відповідачем їй призначено пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу». Однак, під час призначення пенсії, у заробіток не враховано суми: матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань; індексації заробітної плати; грошової винагороди за сумлінну працю; премій до державних, професійних свят та ювілейних дат на які було нараховано збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. У звязку з цим, а також у звязку зі зміною розміру посадового окладу, вона звернулася з заявою про проведення перерахунку пенсії. Проте, відповідач листом від 06.10.2014 № 419/Д-01 у перерахунку пенсії відмовив, посилаючись на те, що вказані виплати не входять до складу заробітної плати державного службовця. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування. Так як на вказані матеріальні допомоги та індексацію нараховувався та сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, такі мали бути враховані відповідачем у заробіток під час обчислення пенсії. Також позивач вважає, що пенсія підлягає перерахунку у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», оскільки збільшився розмір заробітної плати працюючого державного службовця на посаді, з якої вона вийшла на пенсію, що підтверджується відповідними документами.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2014 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФ України в Луцьку щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії державного службовця ОСОБА_2, з урахуванням до заробітку, з якого визначалась пенсія, нового розміру посадового окладу, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну працю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 212, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, індексації заробітної плати та інших виплат, на які було фактично нараховані та сплачені страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу», з 22.09.2014. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії державного службовця в розмірі 90 відсотків, шляхом включення до заробітку, з якого обчислювалась пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну працю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 212, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, індексації заробітної плати та інших виплат, на які було фактично нараховані та сплачені страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу», та нового посадового окладу відповідно до чинного законодавства, з 22.09.2014. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку в частині задоволення позову. Вважає, що така прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що спірні додаткові виплати не є складовими заробітної плати державного службовця у розмінні ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», а тому відсутні підстави для їх врахування до складу заробітної плати при обчисленні пенсії. Також, апелянт звертає увагу на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», яка містить виключний для цього перелік підстав. Крім того зазначає, що на час вирішення справи положення ст. 37 вказаного Закону передбачають, що пенсія державним службовця призначається у розмірі 70% від суми заробітної плати, а тому безпідставним є зобовязання відповідача провести такий перерахунок у розмірі 90% від заробітку.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з 22.09.2014 (дня звернення за перерахунком пенсії), оскільки суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну працю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 212, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, індексації заробітної плати, на які було фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Також суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність проведення перерахунку пенсії згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у звязку із збільшенням посадового окладу за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції переглядає в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог, у якій фактично така і оскаржена відповідачем. У частині відмови у задоволенні позову постанова суду першої інстанції сторонами не оскаржена, а тому така у цій частині в апеляційному порядку не переглядається, що узгоджується з правовою позицією викладеною у п. 13.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в оскарженій частині, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення цих позовних вимог, з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і посад.

Згідно ч. 7 цієї ж статті, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії; далі Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР (далі Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі Постанова № 268) надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати, зокрема: надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 року - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці; надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Індексація грошових доходів встановлена Законом України «Про індексацію грошових доходів громадян» від 03.07.1991 року. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету-статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії до державних і професійних свят та ювілейних дат, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 з 02.03.2011 призначена пенсія згідно ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ст. 37 Закону України «Про державну службу», у розмірі 90% від заробітку, при наявному стажі служби 26 років 2 місяці та 15 днів (а.с. 10).

Заробітна плата для обчислення пенсії позивача, відповідачем визначалась з довідок про складові заробітної плати, що подані для призначення пенсії від 01.03.2011 № 66/21-16, виходячи із сум заробітної плати станом на 01.03.2011, а саме: посадовий оклад 941 грн, надбавка за ранг 80 грн, надбавка за вислугу років 408,40 грн, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та премії обраховані згідно Постанови № 268 за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії в сумі 1137,87 грн.

Однак, як вбачається із наявної у справі довідки від 10.09.2014 № 21-16/607 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 12-13), протягом останніх 24 календарних місяців роботи перед звільненням, позивачу окрім вказаних вище виплат, також виплачувалася премія до державних, професійних свят та ювілейних у сумі 200 грн, грошова винагорода за сумлінну працю, матеріальні допомоги та індексація заробітної плати в сумі 32282,81 грн на які нараховувались страхові внески, а з 01.01.2011 єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Таким чином правильними є висновки суду першої інстанції про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням вказаних вище виплат.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання його провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням нового розміру посадового окладу.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ст. 33 вказаного Закону, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 268 затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців судів та інших органів державної влади.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 «Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 передбачено збільшення розміру посадового окладу державних службовців, зокрема позивача, до розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, пенсія позивача призначена з посадового окладу головного спеціаліста відділу економіки та інвестицій Луцької міської ради, який на час призначення пенсії становив 941 грн.

Проте, відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та «Про Державний бюджет на 2014 рік», з 1 грудня 2013 року мінімальну заробітну плату встановлено на рівні 1218 грн.

Відповідно і посадовий оклад головних спеціалістів Луцької міської ради збільшився до зазначеного рівня мінімальної заробітної плати, що підтверджується розпорядженням Луцького міського голови від 19.11.2013 № 72-ра, яким посадовий оклад головного спеціаліста відділу економіки та інвестицій Луцької міської ради встановлено у розмірі 1218 грн.

З огляду на збільшення розміру заробітної плати працюючих на відповідній посаді державних службовців, позивач має право на перерахунок його пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у звязку з чим він 22.09.2014 звернувся до відповідача з заявою до якої долучив довідку про складові заробітної плати від 10.09.2014 № 21-16/606 із новим посадовим окладом (а.с. 10-11). Проте, відповідач всупереч законодавства протиправно відмовив у такому перерахунку, а тому суд першої інстанції обґрунтовано такі дії (бездіяльність) визнав протиправними та зобовязав Пенсійний фонд провести такий перерахунок пенсії.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що вказаний перерахунок пенсії має бути проведений у розмірі 90% від заробітної плати, оскільки станом на час вирішення справи, у звязку з внесенням змін до ст. 37 Закону України «Про державну службу», такий перерахунок має проводитись у розмірі 70%.

Однак такі посилання є безпідставними, оскільки положення ст. 37 Закону України «Про державну службу» стосуються призначення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, що передбачено ст. 37-1 цього Закону, яка змін не зазнала. Отже при перерахунку пенсії державних службовців має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд апеляційної інстанції виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 грудня 2014 року у справі № 161/16996/14а (2а/161/640/14) без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.В. Ніколін

ОСОБА_3

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 26.06.2015.