Справа № 802/631/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/631/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободянюк М.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі Позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від12 травня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що з 30.07.2014 року по 12.08.2014 року працівниками податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт №2222/1701/НОМЕР_1 від 19.08.2014 року, у висновках якого зазначено про порушення ОСОБА_4 вимог податкового законодавства України, в результаті чого встановлено заниження Позивачем суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48913,16 грн., заниження податку на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 39402 грн., та визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 12174,31 грн.

Таких висновків податковий орган дійшов досліджуючи надані ФОП ОСОБА_4 первинні документи та довідки про структури валових доходів та валових витрат за перевіряємий період.

Так, згідно довідки про структуру валових витрат за 2011 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 108835,21 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія, сплачена ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 45180,12 грн., теплова енергія та приєднання, сплачені КПВМР "Вінницяміськтеплоенерго"-3692,95 грн., водопостачання і стоки, сплачені КП "Вінницяоблводоканал" - 3374,27 грн.), амортизація - 11854,37 грн., ТО і ремонт - 16911,58 грн., страховка - 5331,90 грн., проценти за кредит - 12933,50 грн., ремонт приміщення - 9556,52 грн. Таким чином за 2011 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 45371,88 грн., замість 123039,38 грн., що призвело до завищення витрат за 2011 рік в сумі 77667,5 грн.

Згідно довідки про структуру валових витрат за 2012 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 70554,72 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія, сплачені ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 62030,74 грн., теплова енергія та приєднання, сплачені КПВМР "Вінницяміськтеплоенерго" 4147,07 грн., водопостачання і стоки, сплачені КП "Вінницяоблводоканал" - 3273 грн.), ремонт - 1003,91 грн., страховка - 100 грн. Таким чином за 2012 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 32656,75 грн.., замість 76170,60 грн., що призвело до завищення витрат за 2012 рік в сумі 43513,85 грн.

Згідно довідки про структуру валових витрат за 2013 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 70181,38 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія, сплачені ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 62238,24 грн., теплова енергія та приєднання, сплачені КПВМР "Вінницяміськтеплоенерго"-3568,92 грн., водопостачання і стоки, сплачені КП "Вінницяоблводоканал" - 4374,22). Таким чином, за 2013 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 32448,09 грн., замість 52226,87 грн., що призвело до завищення витрат за 2013 рік в сумі 19778,78 грн.

На підставі висновків акту перевірки Вінницькою ОДПІ були прийнятті наступні рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2014 року, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 18261,47 грн., з яких 12174,31 грн. - основний платіж, 6087,16 грн. - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2014 року, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 35700,00 грн., з яких 28560,00 - основний платіж, 7140,00 грн. - штрафні санкції;

- рішення № НОМЕР_2 від 19.08.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 5895,69 грн.;

- рішення № від 19.08.2014 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок у сумі 255,00 грн.

Згідно із п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Згідно із п.138.1 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Положеннями п. 138.2 статті 138 ПК встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до абзацу "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом встановлено, що згідно договору оренди від 01.01.2011 року укладеного між громадянином ОСОБА_5 (далі - орендодавець) та ФОП ОСОБА_4В.(далі - орендар) орендодавець передає в оренду частину нежилого приміщення площею 32,9 кв. м., а саме: торгівельний зал площею 21,7 кв.м., коридор площею 11,2 кв. м.

Пунктом 1.4 зазначеного договору встановлено, що оплата рахунків орендодавця не включає в себе оплату витрат на енергозбереження та інші комунальні послуги. Всі вищезгадані витрати бере на себе орендар, тобто Позивач.

Відповідно до п. 2.2 цього договору, орендар зобов'язується: вчасно перераховувати орендодавцю орендну плату; виконувати поточний ремонт орендованого приміщення та додержуватись санітарних та протипожежних норм. Заздалегідь письмово погоджувати умови робіт щодо поліпшення приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_4 (далі - споживач) та ПАТ "Вінницяобленерго" (далі - постачальник) укладено договір №511300 від 28.11.2011 року про постачання електричної енергії, згідно умов якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 46 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов цього договору. Місцем встановлення лічильника визначено магазин вул. Київська, 146, м. Вінниця.

У свою чергу, між КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (далі - постачальник) та ФОП ОСОБА_4 (далі - споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №512 від 01.11.2010 року. Відповідно до умов цього договору постачальник бере на себе зобов'язання продавати та постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни передбачені цим договором.

Відповідно до договору приєднання №1320 для надання послуг з водопостачання та водовідведення від 13.10.2005 року укладеного між ФОП ОСОБА_4 (далі - споживач) та Вінницьким обласним комунальним виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Вінницяводоканал" (далі - підприємство), підприємство зобов'язується надавати споживачу послуги з водопостачання та водовідведення. Споживач зобов'язується вносити плату за згадані послуги на умовах, які визначені цим договором та за тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку (п. 1.2 цього договору) Адресою споживача визначено вул. Київська, 146.

перевіркою встановлено, що в приміщенні за адресою м. Вінниця, вул. Київська, 146 (магазин "Продукти") в торгівельному залі знаходиться декілька відділів, а орендована ФОП ОСОБА_4 частина приміщення (лікеро-горілчаний відділ) займає лише частину комплексу магазину. При цьому, лічильників для обліку спожитої електроенергії за орендовану Позивачем частину приміщення не встановлено. Таким чином, Позивач сплачує за спожиту електроенергію за все приміщення (у зв'язку з відсутністю окремих лічильників), а не пропорційно площі, яку він займає в орендованому приміщенні. Проведеною перевіркою не можливо встановити загальну площу магазину за адресою м. Вінниця, вул. Київська, 146 та до перевірки не надано документів, що підтверджували б кількість спожитої електроенергії саме за орендовану ФОП ОСОБА_4 частину приміщення.

Аналогічна ситуація стосовно інших комунальних послуг, де згідно договору приєднання для надання послуг з водопостачання та водовідведення від 13.10.2005 року укладеного з КП "Вінницяоблводоканал" та ФОП ОСОБА_4 та договору №512 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.11.2010 року укладеного з КПВМР "Вінницяміськтеплоенерго" та ФОП ОСОБА_4, споживачем зазначено магазин "Продукти" за адресою м. Вінниця, вул. Київська 146. Зазначене, на думку податкового органу свідчить про штучне завищення ФОП ОСОБА_4 витрат пов'язаних із сплатою комунальних послуг.

Враховуючи, що Позивачем документально підтверджено усі витрати, понесені на сплату комунальних послуг відповідно до п.1.4 договору оренди від 01.01.2011 року, що не заперечується представником Відповідача, а також наявність прямого звязку цих витрат із здійсненням господарської діяльності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що Позивачем правомірно включено до складу валових витрат фізичної особи-підприємця на сплату комунальних послуг.

Відповідно до абзацу "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Транспортний засіб, що належить фізичній особі та використовується в господарській діяльності фізичної особи-підприємця (платником податку), який перебуває на загальній системі оподаткування, в розумінні п.п.14.1.138 ПК України є основним засобом.

Витрати на технічне обслуговування також відповідно до пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України відносяться до інших витрат.

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України всі витрати на технічне обслуговування повинні бути підтверджені первинними документами, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України.

Враховуючи зазначені норми законодавства а також те, що Позивачем первинними документами підтверджено понесені витрати на технічне обслуговування автомобіля, який використовується для здійснення господарської діяльності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у Позивача права здійснювати облік основних засобів та (як наслідок) включати до валових витрат вартість поліпшення основних фондів.

Колегія суддів вважає обґрунтованим також висновки Вінницького окружного адміністративного суду щодо наявності у Позивача права на включення до витрат фізичної особи-підприємця витрат пов'язаних з ремонтом та обслуговуванням орендованих основних засобів, зокрема, приміщень. Оскільки такі витрати понесені Позивачем на виконання п. 2.2 договору оренди приміщень від 01.01.2011 та повністю підтверджені первинними документами.

Відповідно до пп.138.10.5 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат відносяться фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Відтак, Позивачем правомірно включені до витрат фізичної особи-підприємця суми нарахованих процентів згідно кредитного договору №CL-B00/011/2007 від 16.04.2007 року на автомобіль Volkswagen Caddy, ДНЗ АВ3343АК.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо протиправності податкових повідомлень - рішень № та № від 03.10.2014, повністю відповідає встановленим у справі обставинам та є обґрунтованими.

Оскільки судом встановлено, що висновки податкового органу щодо заниження Позивачем чистого оподаткованого доходу за період, що перевірявся, є помилковими, то колегія суддів вважає, що рішення № від 19.08.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення Вінницької ОДПІ № від 19.08.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та правомірність дій ОСОБА_4 щодо формування понесених ним витрат, як суб'єкта підприємницької діяльності за період, що перевірявся, суд приходить до висновку про протиправність рішення № від 19.08.2014 року про застосування штрафних санкцій у сумі 255,00 грн. та його скасування, оскільки останні повязані між собою предметом дослідження та його наслідками.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, колегія суддів дійшла висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення дослідженої судом господарської діяльності Позивача, що підтверджується первинними документами.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає всі підстави для залишення його без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 червня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_6