Справа № 802/986/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/986/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 18 березня 2015 року на адресу відповідача ним було направлено запит про надання публічної інформації, а саме ОСОБА_1 просив надати:

а) графічні матеріали (їх копії) з зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України безоплатно у власність земельні ділянки: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва; б) графічні матеріали (їх копії) з зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності та не надані у користування, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України безоплатно у власність земельні ділянки: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва; в) копію статистичного звіту за формою 6-ЗЕМ ( в частині площі земель запасу, що перебувають у державній та/або комунальні власності та призначені для передання у власність або надання у користування) за останній звітній період по Вінницькому району.

Відповідачем, листом №31-2-0.35689/2-15 від 23.03.2015 року, надано інформацію на запит, яку позивач вважає неповною та недостовірною, а тому просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача надати запитувану інформацію в повному обємі та вчинити дії щодо її оприлюднення на офіційному веб сайті відповідача.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення (а.с. 47-49), в яких зазначив, що згідно з положенням про Головне управління Держземагенства у Вінницькій області, затвердженим наказом Держземагенства України від 13.09.2012 року №433 (зі змінами), відповідач не уповноважений збирати інформацію та графічні матеріали місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км. від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності та не надані у власність чи користування.

Крім того, через канцелярію суду відповідач подав клопотання від 05.06.2015 року за вх. № 14158 про заміну відповідача у зв'язку з реорганізацією Головного управління Держземагенства у Вінницькій області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ( а.с. 64-65 ).

Розглянувши подане представником відповідача клопотання суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив усну ухвалу, з занесенням в журнал судового засідання, якою змінив Головне управління Держземагенства у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області ( далі відповідач ).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

18 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагенства у Вінницькій області з запитом про надання публічної інформації, а саме просив надати:

а) графічні матеріали (їх копії) з зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України безоплатно у власність земельні ділянки для: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва; б) графічні матеріали (їх копії) з зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності та не надані у користування, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України безоплатно у власність земельні ділянки для: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва; в) копію статистичного звіту за формою 6-ЗЕМ ( в частині площі земель запасу, що перебувають у державній та/або комунальні власності та призначені для передання у власність або надання у користування) за останній звітній період по Вінницькому району ( а.с. 9-11 ).

За наслідком розгляду зазначеного запиту, ГУ Держземагенства у Вінницькій області листом №31-2-0.35689/2-15 від 23.03.2015 року повідомило позивача, що Головне управління не уповноважене збирати інформацію та графічні матеріали місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району, що розташовані в межах 10 км. від адміністративних кордонів м. Вінниці, які перебувають у державній власності та не надані у власність чи користування, та надало витяг з статистичного звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності на території Вінницького району станом 01.01.2015 року за звітний 2014 рік (а.с.12 ).

Позивач не погоджуючись із діями управління Держземагенства у Вінницькій області звернувся до суду та просить суд:

- визнати протиправними дії управління Держземагенства у Вінницькій області щодо повідомлення недостовірної інформації та ненадання запитуваної інформації на запит про надання публічної інформації (графічних матеріалів) від 18 березня 2015 року;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Вінницькій обл. надати ОСОБА_1 інформацію у вигляді графічних матеріалів (їх копій) із зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району сільськогосподарського призначення державної власності не наданих у користування, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, поза межами населених пунктів, з числа яких громадяни можуть набути відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу Украши безоплатно у власність земельні ділянки для: 1) для ведення садівництва, 2) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 3) для індивідуального дачного будівництва;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Вінницькій обл. щодо невиконання обов'язку оприлюднення інформації відповідно до вимог ст.15 ЗУ Про доступ до публічної інформації та ч. 5 ст. 24 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності про вільні земельні ділянки державної власності на території Вінницького району, що не надані у користування та можуть бути використані під забудову;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Вінницькій обл. оприлюднити та у встановлений законом строк оновлювати інформацію на своєму офіційному веб-сайті про вільні земельні ділянки державної власності на території Вінницького району, що не надані у користування та можуть бути використані під забудову.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного вище Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про доступ до публічної інформації, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені ( ч. 5 ст. 10 Закону України Про доступ до публічної інформації ).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" закріплено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з приписами статті 22 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до п. 1 Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", затвердженого Указом Президента від 08.04.2011 № 445/2011, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно п. 4 Положення Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: п/п 12) здійснює землеустрій відповідно до Закону України "Про землеустрій", у тому числі забезпечує проведення державної інвентаризації земель; 15) здійснює ведення і адміністрування державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок; п/п 17-1) веде поземельні книги та надає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки; п/п 20) створює інформаційну базу даних з питань реформування земельних відносин, землеустрою, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, оціночної діяльності і земельних торгів.

Згідно п. 7 Положення Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

В той же час, відповідно до п. 3 Положення "Про Головне управління Держземагенства у Вінницькій області", затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 13.09.2012 року №433, завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагенства України на території Вінницької області.

Крім того, Положенням №433 закріплено обов'язок Головного управління Держземагенства у Вінницькій області щодо: здійснення землеустрою відповідно до Закону України Про землеустрій, у тому числі з приводу забезпечення проведення інвентаризації земель; забезпечення науково-експертного, аналітичного, інформаційного та методичного проведення землевпорядних, землеоціночних робіт, пов'язаних із земельними торгами, вживання організаційних заходів щодо проведення земельних торгів; здійснення ведення державного земельного кадастру та отримання інформації про відведення земельних ділянок; створення, формування і ведення регіонального фонду документації із землеустрою.

Відповідно до п/п. 5.5 Положення № 433 Головне управління з метою організації своєї діяльності забезпечує доступ до публічної інформації, що перебуває у його володінні.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, суд вважає, що запитувана позивачем у запиті інформація є публічною, оскільки отримується та створюється в процесі здійснення ГУ Держземагенства у Вінницькій області ( Держгеокадастру у Вінницькій області ) своїх владних повноважень, передбачених чинним законодавством, зокрема шляхом ведення та адміністрування державного земельного кадастру, а відтак відповідач є особою, яка компетентна у реалізації запиту позивача. Наведене спростовує доводи відповідача, викладені в запереченнях на адміністративний позов.

Відтак, враховуючи вищезазначене та зміст наданої позивачу відповіді на запит, суд вважає, що відповідачем у наданій позивачу відповіді фактично повністю відмовлено у наданні запитуваної публічної інформації без надання законного обґрунтування, чому запитувана інформація повністю або частково не може бути надана.

З приводу посилань позивача на бездіяльність Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, яка полягала у невиконанні обов'язку оприлюднювати на своєму офіційному веб-сайті, відповідно до вимог ст. 15 Закону України Про доступ до публічної інформації, інформацію про вільні земельні ділянки державної власності на території Вінницького району, що не надані у користування та можуть бути використані під забудову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною п'ятою статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

В даному випадку, відповідно до п. 1 Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", територіальним органом центральної виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у Вінницькій області є Головне управління Держземагенства у Вінницькій області.

З огляду на вказані вимоги чинного законодавства, саме Головне управління Держземагенства у Вінницькій області є розпорядником запитуваної інформації, яка за своїм правовим статусом є публічною.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України Про доступ до публічної інформації право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою статті 20 та частиною третьою статті 22 Закону України Про доступ до публічної інформації встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

В частині першій статті 15 Закону України Про доступ до публічної інформації наведено перелік інформації, яку розпорядники зобов'язані оприлюднювати.

Частиною другою статті 15 Закону України Про доступ до публічної інформації встановлено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Так, позивачем в судове засідання були надані графічні матеріали ( а.с. 85-90 ), отримані останнім з загальнодоступної публічної кадастрової карти України (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta). Проте, інформація, що міститься на даному інформаційному ресурсі не містить відомостей щодо правового режиму використання земельних ділянок державної власності, зокрема, щодо їх перебування у користуванні у третіх осіб, а відтак позивач позбавлений можливості доступу до публічної інформації щодо наявності земельних ділянок Вінницького району державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, поза межами населених пунктів, які не надані у користування та з числа яких громадяни можуть набути, відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, земельні ділянки безоплатно у власність.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку про не дотримання відповідачем вимог ст. 15 Закону України Про доступ до публічної інформації, а саме не оприлюднення на офіційному веб-сайті відповідача інформації про наявність/відсутність вільних земельних ділянок державної власності на території Вінницького району, що не надані у користування та можуть бути використані під забудову.

Вищенаведена мотивація в повній мірі узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 19.06.2014 року №К/800/35320/13, в якій суд касаційної інстанції підтвердив наявність у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин обов'язку щодо оприлюднення інформації, передбаченої частиною першою статті 15 Закону України Про доступ до публічної інформації на своєму офіційному веб-сайті.

В той же час, суд критично ставиться щодо позовних вимог позивача в частин зобов'язання ГУ Держземагенства у Вінницькій області у встановлений законом строк оновлювати інформацію на своєму офіційному веб-сайті про наявні вільні земельні ділянки державної власності на території Вінницького району, що не надані у користування та можуть бути використані під забудову, оскільки прийняте судом рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відноси.

Окрім того, слід зазначити, що обов'язок оприлюднення вказаної інформації є дискреційним, встановленим приписами Закону України Про доступ до публічної інформації, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Статтею 162 КАС України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову в межах заявлених позовних вимог щодо визнання протиправними дії ГУ Держземагенства у Вінницькій області щодо не надання ОСОБА_1 запитуваної інформації в повному обсязі, згідно запиту про надання публічної інформації (графічних матеріалів) від 18 березня 2015 року; зобов'язаня відповідача надати ОСОБА_1 в повному обсязі інформацію на запит про надання публічної інформації (графічних матеріалів) від 18 березня 2015 року; визнання протиправною бездіяльності ГУ Держземагенства у Вінницькій області щодо невиконання обов'язку оприлюднювати на своєму офіційному веб-сайті, відповідно до вимог ст. 15 Закону України Про доступ до публічної інформації, інформацію. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Визначаючись щодо правомірності оскаржуваного рішення суд також виходив з наступного.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Вінницькій області щодо не надання ОСОБА_1 запитуваної інформації в повному обсязі, згідно запиту про надання публічної інформації (графічних матеріалів) від 18 березня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: 21008, Вінницька область, Вінницький район, с. Бохоники, 2-ий пров. Гніванського шосе, 36) в повному обсязі інформацію на запит про надання публічної інформації (графічних матеріалів) від 18 березня 2015 року, а саме інформацію у вигляді графічних матеріалів (їх копій) із зазначенням місця розташування всіх земельних ділянок Вінницького району державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані в межах 10 км від адміністративних кордонів м. Вінниці, поза межами населених пунктів, які не надані у користування та з числа яких громадяни можуть набути, відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, земельні ділянки безоплатно у власність.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Вінницькій області щодо невиконання обов'язку оприлюднювати на своєму офіційному веб - сайті, відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформацію про вільні земельні ділянки державної власності на території Вінницького району, що не надані у користування та можуть бути використані під забудову.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (21008, Вінницька область, Вінницький район, с. Бохоники, 2-ий пров. Гніванського шосе, 36) понесені судові витрати ( судовий збір ) в сумі 54,81 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна