Справа № 804/14771/13-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 804/14771/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від 05.01.15 р.

відповідача: - ОСОБА_3Р, дов. від 20.01.15 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 р. у справі № 804/14771/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт"

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання неправомірними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Всесвіт" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області , в якому просило:

- визнати неправомірними дії ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Всесвіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Сайтек» за період з 01.01.2013 по 31.07.2013 на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська від 01.10.2013 № 259;

- визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.10.2013, відповідно до якого ТОВ «Всесвіт» донараховано податок на додану вартість в сумі 1 567 202 грн. та накладено штраф в сумі 783 601 грн., всього до сплати 2 350 803 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю та необґрунтованістю висновків податкового органу щодо нереальності здійснення господарської діяльності, оскільки реальний характер здійснення укладених угод підтверджено первинною документацією. Крім того, позивачем зазначено, що відповідач не мав повноважень щодо призначення перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2014 у справі № 804/14771/13-а у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що надані позивачем первинні документи не підтверджують реальний характер господарської операції з надання послуг та відповідно правомірність їх відображення в податковому обліку.

Не погодившись з постановою суду, ТОВ "Всесвіт" подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2014 у справі № 804/14771/13-а, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову. Скаржник вважає, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дав оцінку первинним документам по взаємовідносинам ТОВ «Всесвіт» з ПП «Сайтек», зокрема, рахункам та товарно-транспортним накладним, тим самим порушив принципи змагальності та диспозитивності адміністративного судочинства, передбачені п.4 статті 7 КАС України, оскільки в даному випадку суд першої інстанції повинен був розглядати спір лише в межах тих фактів, що викладені в акті перевірки № 398/22-01/31313654 від 14.10.2013.

Крім того, відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Також, зробивши висновок про відсутність факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Всесвіт» з ПП «Сайтек» у формі акту перевірки, а не у формі зустрічної звірки, відповідач діяв не в спосіб передбачений законом.

Представниками сторін в судовому засіданні підтримані визначені правові позиції по суті спірних питань даної справи, надані пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів справи:

Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України, у зв'язку з отриманням податкової інформації, що свідчить про можливі порушення податкового та валютного законодавства ТОВ «Всесвіт» та у зв'язку з ненаданням ТОВ «Всесвіт» пояснення та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, податковим органом прийнято наказ від 01.10.2013 № 259 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Всесвіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Сайтек» за період з 01.01.2013 по 31.07.2013 (т.1, а. с.5).

На підставі даного наказу та направлення від 02.10.2013 № 100 співробітником ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Всесвіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Сайтек» за період з 01.01.2013 по 31.07.2013, за результатами якої складено акт № 398/2201/31313654 від 14.10.2013 (т.1, а. с.6-14).

30.10.2013 на підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість всього на суму 2350803 грн., з яких за основним платежем - 1567202 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 783601 грн. (т.1, а. с.15).

ТОВ «Всесвіт», вважаючи дії відповідача по проведення перевірки протиправними, а зазначене податкове повідомлення-рішення - незаконним, звернулось до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Всесвіт» не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно висновків даною перевіркою встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Всесвіт» з ПП «Сайтек» за період з 01.01.2013 по 31.07.2013, внаслідок чого в порушення вимог: п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14, ст.22, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, занижено податок на додану вартість всього на суму 1567202 грн., в т.ч. в податковій декларації за березень 2013 року в сумі 182434 грн., за квітень 2013 року в сумі 463619 грн., за червень 2013 року в сумі 387338 грн., за липень 2013 року в сумі 533811 грн., всього на суму 1567202 грн.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Так, перевіркою встановлено, підтверджено матеріали справи і не заперечується позивачем, що у періоді, який перевірявся, ТОВ «Всесвіт» (Покупець) мало господарські відносини з ПП «Сайтек» (Постачальник) за договором купівлі-продажу продуктів нафтоперероблення рідких № 03/09-1 від 03.08.2012, (т.1, а. с.16, 17).

За умовами даного договору Постачальник постачає Покупцю продукти нафтоперероблення рідкі, код ДК 016-2010: 23.20.15.100; асортимент товару зазначається у відвантажувальних документах (видаткових накладних); якість товару підтверджується паспортом якості та/або сертифікатом відповідності, виданим товаровиробником.

Відповідно до п.4 договору визначені умови приймання товару згідно яких, приймання товару за якістю та кількістю здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496 (далі Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України №281/171/578/155).

Так, у відповідності до положень п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У п.198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується і не спростовується відповідачем, що до перевірки Товариством надано копії первинних документів у доказ реальності зазначеної господарської операції, а саме: податкові накладні (т.1, а. с.123-156), видаткові накладні (т.1, а. с.18-52), рахунки-фактури (т.1, а. с.53-87), товарно-транспортні накладні (т.1, а. с.88-122), подорожні листи (т.1, а. с.239-250; т.2, а. с.3-19), погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів (т.1, а. с.210-222).

Як зазначено вище, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

При цьому згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, у наданих Товариством податкових накладних, які за приписами Податкового кодексу України є єдиною підставою для формування податкового кредиту платника податків, вид цивільно-правового договору зазначено: договір поставки від 03.09.2012, тоді як між ТОВ «Всесвіт» та ПП «Сайтек» укладений договір купівлі-продажу продуктів нафтоперероблення рідких від 03.08.2012.

Аналогічні недоліки містять декілька видаткових накладних, наданих Товариством.

Також у наданих Товариством видаткових накладних відсутнє місце їх складання, не вказано особу, яка отримала товар (не вказано ПІБ та посада особи), тобто неможливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні недоліки містять рахунки-фактури.

Крім того, в порушення приписів п.11.1, 11.3-11.9 п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого Наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.97, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568, надані позивачем товарно-транспортні накладні, які являються необхідними документами для підтвердження витрат з перевезення і фактичної поставки товару, не відповідають зазначеним вимогам, а саме: в наданих товарно-транспортних накладних відсутня адреса пункту навантаження, номер подорожнього листа, підпис та ПІБ особи, яка здала та прийняла товар; неможливо встановити особу, яка дозволила відпуск та встановити особу, яка одержала вантаж; відсутній підпис вантажоодержувача та відсутня вартість товару та його сума.

Також в порушення приписів Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродукт підприємствах і організаціях України №281/171/578/155 в наданих до матеріалів справи позивачем товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів не зазначено номер резервуару, відсутня адреса пункту навантаження, номер подорожнього листа, не можливо встановити особу, яка одержала вантаж, а також час виїзду автоцистерни з підприємства.

Крім того, в порушення вказаної Інструкції позивачем не надано журналів реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 7-НП, актів приймання нафтопродуктів з наявністю підпису водіїв та представника одержувача чи відправника із зазначенням прізвищ та посад, в яких би зазначалося наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт, а також позивачем до перевірки не було надано сертифікатів відповідності та паспортів якості, наявність яких передбачена, у т. ч. умовами договору.

Отже, вказані первинні документи не є належними (у розумінні ч.1, ч.4 ст.70 КАС України) доказами витрат понесених позивачем на поставку нафтопродуктів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наявних в матеріалах справи документів не вбачається реальності здійснення фінансово-господарської діяльності з контрагентом позивача, а валові витрати та податковий кредит сформовано на підставі недостовірних, неповних та суперечливих первинних документів, в звязку з чим такі суми не можуть включатись до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до визначення, наведеного у п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи підставою для формування податкового кредиту за рахунок ПДВ, є факт реального придбання товару та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих послуг з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних (послуг) або ж призначення останніх для такого використання.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що позивачем в апеляційній скарзі не спростовуються і ніяким чином не пояснюються численні недоліки у наданих первинних документах, а також ненадання певних видів цих документів ані податковому органу під час проведення перевірки, ані у суді.

Також не приймаються посилання скаржника, як на доказ безпідставності висновків акту перевірки від 14.10.2013, на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2013 у справі № 804/14491/13а, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014.

Вказаною постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2013 у справі № 804/14491/13а лише зобов'язано ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» показники податкової звітності ПП «Сайтек», зазначені останнім в податкових деклараціях за січень-липень 2013 року, тобто дане судове рішення стосується лише незаконності дій податкового органу щодо коригування показників баз даних на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки від 04.09.2013 і не стосується визнання протиправними дій податкового органу складання такого акту чи порушення порядку проведення зустрічної звірки у даному випадку.

Таким чином, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає обґрунтованим і законним здійснене податківцями визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 1 567 202 грн. та застосування штрафу в сумі 783 601 грн.

Загалом, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.10.2013.

Слід зазначити про правомірність висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Всесвіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Сайтек» за період з 01.01.2013 по 31.07.2013 на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська від 01.10.2013 № 259.

Скаржник посилається на те, що, зробивши висновок про відсутність факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Всесвіт» з ПП «Сайтек» у формі акту перевірки, а не у формі зустрічної звірки, відповідач діяв не в спосіб передбачений законом.

Колегія суддів такі доводи скаржника до уваги не приймає з огляду на наступне:

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1232 відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України затверджено «Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок», який визначає чіткий механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (далі Порядок № 1232).

Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту (абз.2 п.3 Порядку № 1232).

Згідно п.п.4-7 Порядку № 1232 орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

Облік запитів на проведення зустрічних звірок у суб'єктів господарювання здійснюється органами державної податкової служби (як ініціаторами, так і виконавцями).

У разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.

За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Довідка про проведення зустрічної звірки підлягає реєстрації в органах державної податкової служби (як ініціатора, так і виконавця).

Таким чином, Порядок № 1232 передбачає можливість проведення податковим органом зустрічної звірки лише у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження.

При цьому, як зазначено вище, наказ від 01.10.2013 № 259 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Всесвіт» винесений, крім іншого, у зв'язку з ненаданням ТОВ «Всесвіт» пояснення та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, що позивачем належними доказами не спростовано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 р. у справі № 804/14771/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 р. у справі № 804/14771/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко