Справа № 464/7563/13-а,2-а/464/174/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 876/11850/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 09 грудня 2014 року по справі № 2-а/464/174/14 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про зобов'язання провести перерахунок пенсії та відшкодування моральної шкоди , -

В C Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, у якому просила зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії за період, починаючи з 1992 року, по теперішній час та виплатити недонараховані суми пенсії, повернути у матеріали пенсійної справи вилучені первинні документи; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 20000, 00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.02.1990 року ОСОБА_1 вийшла на пенсію у віці 45 років на пільгових умовах. В день пред'явлення документів для призначення пенсії - 01.02.1990 року її загальний трудовий стаж становив 30 років 5 місяців 18 днів, стаж роботи - 25 років 4 місяці, з них неперервний стаж на одному підприємстві для 20% надбавки до пенсії - 22 роки 10 місяців. Станом на 01 січня 1992 року її загальний трудовий стаж становив 32 роки 4 місяці. Проте, з 1992 року по теперішній час відповідач неправомірно занижує належні до виплати суми пенсії та порушує пенсійне законодавство при призначенні пенсії, зменшує загальний трудовий стаж, нарахований їй при первинному призначенні пенсії та вчиняє інші неправомірні дії, завдаючи їй неправомірну моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 20000 грн.

Крім того, зазначає перелік вилучених матеріалів із пенсійної справи, зокрема: виписка із постанови РМ СРСР №779/258/23Л0.73р., №354/275/03.10.73р. та виписка із Інструкції Держкомпраці СРСР та ВЦРПС №94/14с/1974р., вручені при звільненні з представництва ВО "ВажПЕ", долучено до дов.№14-30; копія диплому від 01 лютого 1990 року; свідоцтво про народження доньки в 1967 році; Перелік пред'явлених комісії документів, долучений комісією Калуського відділу соцзабезпечення 01 лютого 1990 року; виписка з трудової книжки, записи із № 23 - № 26/13.07.92р; 6) довідка про заробіток за період роботи на Львівському ізоляторному заводі № 319/13.07.92р.; 7) довідка УПФУ у Галицькому районі м. Львова № 180 від 07.10.09 року.

Постановою суду першої інстанції від 09 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила позивачка ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідачем з 1992 року неправомірно нараховувалась та виплачувалась їй пенсія в меншому розмірі. Зазначає, що в матеріалах пенсійної справи Калуського відділу соціального забезпечення населення Івано -Франківської області 31.12.1991 року були наявними 29 аркушів, доказом чого вважає те, що в подальшому Галицьким районним відділом соціального забезпечення м. Львова присвоєно першому документу в цих матеріалах, зокрема розпорядженню про призначення пенсії з 01.01.1992 року, наступний порядковий номер аркуша 30. Загальний стаж при призначенні їй пенсії Галицьким районним відділом соціального забезпечення м. Львова зараховано в розмірі, визначеному Калуським відділом соціального забезпечення населення Івано - Франківської області при первинному призначенні пенсії, а саме 30 років 5 місяців. Відтак, доказом наявності в матеріалах пенсійної справи зниклих документів вважає факт зарахування їй стажу 30 років 5 місяців, який визначено на підставі документів, які в подальшому були вилучені з пенсійної справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

ОСОБА_1 пенсія за віком на пільгових умовах була призначена Калуським відділом соціального забезпечення населення Івано-Франківської області з 01.02.1990 року.

На момент призначення пенсії загальний стаж позивача становив 25 років 3 місяці 21 день, у тому числі, стаж роботи за Списком № 1 складав 7 років 11 місяців (з 01.03.1982 по 01.02.1990).

До загального стажу були зараховані наступні періоди:

з 16.07.1962 по 15.01.1965 - інспектор, економіст статуправління Станіславської обл.;

з 17.01.1965 по 27.01.1978 - робота в Калуському калійному комбінаті;

з 19.03.1980 по 06.09.1981 - робота у Туреччині;

з 08.10.1981 по 01.02.1990 - робота в Калуському ВО "Хлорвініл".

Пенсія ОСОБА_1 призначена у максимально встановленому на той час розмірі - 132, 00 крб.

Починаючи з 01.06.1990 року, у зв'язку із переїздом на постійне місце проживання до м. Львова, позивач перебувала на обліку у Відділі соціального забезпечення населення Галицького району м. Львова.

У зв'язку із прийняттям Закону України "Про пенсійне забезпечення", який вступив в дію з 01.01.1992 року, позивачу проведено перерахунок пенсії шляхом донарахування стажу роботи по 31.12.1991 року включно на підставі особисто поданої довідки № 89 від 02.04.1992 року, виданої Львівським ізоляторним заводом та копії диплому про навчання в Самбірському статистичному технікумі з 01.09.1959 року по 05.07.1962 року.

Загальний трудовий стаж внаслідок проведеного перерахунку становив 30 років 29 днів, в тому числі стаж роботи за Списком № 1 -7 років 11 місяців (внаслідок зарахування до загального трудового стажу зазначеного періоду навчання та стажу роботи з 01.02.1990 по 31.12.1991).

Із 01.01.1999 року функції з призначення та перерахунку пенсій покладено на пенсійні органи. Впродовж 1990-2003рр. позивачу виплачувалась пенсія у максимально встановлених розмірах.

З 01.01.2004 року, набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого розмір пенсії обчислюється в залежності від страхового стажу та розміру заробітної плати, яка визначається в порядку, передбаченому ст. 40 цього Закону.

Із 01.01.2004 року позивачу проведено перерахунок пенсії в залежності від страхового стажу та заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески, в порядку передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок проведено за документами пенсійної справи.

Окрім цього, протягом 1992 - 2009рр. до загального трудового стажу позивача були зараховані наступні періоди:

в 1992 році - період навчання з 01.09.1959 по 05.07.1962 та період роботи з 01.02.1990 по 31.12.1991, при цьому загальний (страховий) стаж склав 30 років 29 днів, в тому числі стаж роботи за Списком № 1 становив 7 років 11 місяців;

з 01.02.2008 року період роботи з 01.01.1992 по 06.07.1992, при цьому загальний трудовий стаж становив 30 років 7 місяців 1 день, в тому числі стаж роботи за Списком № 1 склав 7 років 11 місяців (долучено копію трудової книжки із записом про звільнення);

з 01.05.2008 року - на підставі поданої позивачем заяви від 21.04.2008 та наданої довідки № 32 від 01.03.2008 року про підтвердження пільгового характеру роботи за Списком № 1 у ВАТ "Оріана" ДП "Калійний завод" проведено перерахунок пенсії із зарахуванням додатково до пільгового стажу за Списком № 1 періоду з 01.02.1990 по 01.06.1990, при цьому загальний трудовий стаж становив 30 років 7 місяців 1 день, в тому числі робота за Списком № 1 склала 8 років 3 місяці 1 день;

Враховуючи лист Пенсійного фонду України № 22552/П-Ю від 22.12.2008 року, а також те, що довідка № 14-30 від 03.08.1981 року про період перебування за кордоном видана після завершення роботи за кордоном відповідно до Інструкції про порядок обчислення стажу, який дає право на пенсію дружинам радянських працівників установ СРСР і міжнародних організацій за кордоном, затв. постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС № 94/14с від 07.05.1974 року, до трудового стажу зараховано період перебування з чоловіком в Туреччині з 03.02.1978 по 22.07.1981, при цьому загальний (страховий) стаж становив 32 роки 6 місяців 29 днів;

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України №1015/0/039/98-09 від 18.09.2009 року до загального (страхового) стажу зараховано період перебування у відпустці (з 22.07.1981 по 06.09.1981), з 01.01.2009 року загальний (страховий) стаж склав 32 роки 8 місяців 13 днів, в тому числі робота за Списком № 1 становила 8 років 3 місяці 1 день.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що управління ПФ діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки позивач отримувала пенсію в максимальному розмірі, а відповідачем у повному обсязі проводилися нарахування та виплата призначеної їй пенсії.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Одним з аргументів для задоволення позовних вимог позивач називає вилучення з її пенсійної справи документів, які суттєво впливають на розмір пенсії, і насамперед, поданих 13.07.1992 року до УПФУ у Галицькому районі м. Львова документів з ЛІЗ, а саме, виписки із трудової книжки, довідки про заробітну плату № 319 від 13.07.1992 року та оригіналів розпоряджень про призначення пенсії за період з липня 1992 року по 1998 року.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено те, що при перерахунку пенсії відповідачем не взято до уваги первинних документів, що подані 01 лютого 1990 року ОСОБА_1 для призначення пенсії, а, відтак, відповідача слід зобов'язати провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, з врахуванням вищевказаних документів та виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року позовні вимоги позивачки до 26 вересня 2009 року залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду. Вказана ухвала набрала законної сили.

Таким чином, відповідача слід зобов'язати провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням документів, що подані ОСОБА_1 01 лютого 1990 року для призначення пенсії та виплачених сум з 27 вересня 2009 року, тобто в межах строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем не надано суду належних доказів заподіяння їй діями відповідача моральної шкоди, а тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20000 грн. слід відмовити.

Також, у зв'язку з тим, що апеляційним судом не встановлено фактів вилучення оригіналів документів з метеріалів пенсійної справи ОСОБА_1, оскільки кримінальне провадження за даним фактом триває, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернути в матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 оригінали первинних документів.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 09 грудня 2014 року по справі № 464/7563/13а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 27 вересня 2009 року з врахуванням первинних документів, що подані ОСОБА_1 для призначення пенсії 01 лютого 1990 року та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник