Справа № П/811/1630/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року справа №П/811/1630/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1

та представників відповідача ОСОБА_2

і третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області (далі виконавча служба) (третя особа на стороні позивача ДП «Кіровоградський ремонтний завод») про визнання протиправною та скасування постанови і зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови від 30 квітня 2015 року щодо арешту коштів державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» (далі Підприємство), яке є і його боржником (а.с.138).

Водночас, просить суд зобовязати відповідача зняти арешт з коштів на рахунках у банківських установах.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги заяви.

Пояснив, що є працівником Підприємства, з якого стягує кошти у примусовому порядку.

Зазначає, що виконавча служба, закінчивши виконавче провадження, не зняла арешт з коштів Підприємства.

На його думку, внаслідок такої бездіяльності йому не виплачують заробітну плату.

Представник третьої особи підтримав позов.

Пояснив, що виконавча служба, незнявши арешт з коштів на банківських рахунках, унеможливила виплату працівникам заробітної плати.

Представник відповідача заперечила стосовно задоволення позову.

Пояснила, що у провадженні виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з Підприємства коштів у загальній сумі (після закінчення згаданого провадження) 2929006 грн.

Зазначила, що у такому випадку, закінчуючи одне з проваджень у зведеному провадженні, не мала права звільняти з-під арешту кошти на рахунках, про наявність яких дізнались вперше.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволені позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 17 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровської державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з Підприємства на користь податкового органу 1145718,95 грн. (а.с.7).

19 січня 2015 року виконавче провадження передане відповідачу (а.с.150).

Того ж дня виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з Підприємства на користь різних стягувачів (а.с.151-152).

В межах зведеного виконавчого провадження виконавча служба, починаючи з 2012 року накладала арешти на кошти боржника на рахунках в різних банківських установах (а.с.178-190).

30 квітня 2015 року відповідач прийняв постанову про накладення арешту на кошти Підприємства на рахунках у двох банківських установах (а.с.8).

Раніше виконавча служба не накладала арешт на кошти на цих рахунках.

Арешт накладено на суму 1145718,95 грн.

18 травня 2015 року виконавча служба закінчила виконавче провадження в частині стягнення згаданих коштів з Підприємства на користь податкового органу у звязку з проханням останнього залишити без виконання виконавчий лист (а.с.9).

Цією ж постановою відповідач не знімав арешт з коштів, який наклав на підставі постанови від 30 квітня 2015 року.

За інформацією виконавчої служби станом на 18 травня 2015 року у зведеному виконавчому провадженні залишаються невиконаними виконавчі документи на суму 2929006 грн. (а.с.177).

Серед цих виконавчих документів є і документи про стягнення з Підприємства на користь ОСОБА_1 заборгованості зі заробітної плати у сумі 7409,70 грн., 33011,60 грн. та 4305,08 грн. (а.с.139-140).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, проаналізувавши обставини справи, суд встановив, що позивач просить скасувати постанову виконавчої служби про накладення арешту на кошти Підприємства, перебуваючи в двох статусах: стягувача (борг зі заробітної плати) та працівника, якому не виплачують поточну заробітну плату.

Якщо розглядати позов ОСОБА_1 з точки зору першого статусу, то звернення до суду не обумовлено завданням адміністративного судочинства, яке передбачене частиною 1 статті 2 КАС України (захист).

Це пояснюється тим, що він фактично просить зняти арешт з майна боржника, який зобовязаний сплатити йому кошти за рішенням суду.

Таким чином, таке звернення до суду не направлене на захист власних прав та інтересів.

Більше того, такі дій суперечить інтересам стягувача (заявника).

Так, статтею 52 Закону (в редакції станом на 30 квітня 2015 року) передбачалось, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Проаналізувавши приписи цієї норми права, суд зробив висновок, що арешт на кошти на банківських рахунках, котрі зазначені у постанові про арешт коштів від 30 квітня 2015 року, поширився на підставі постанови від 16 жовтня 2012 року (а.с.178).

Постанова про накладення арешту на кошти Товариства прийнята з дотриманням приписів статті 52 Закону.

Статтею 50 Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Цією нормою права передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження.

У даному ж випадку закінчено лише частину зведеного виконавчого провадження.

А тому, суд зробив висновок, що у виконавчої служби не виникло обовязку скасовувати постанову про накладення арешту на кошти, оскільки залишились невиконаними виконавчі документи про стягнення коштів з Товариства на загальну суму 2929006 грн.

Водночас, суд зазначає, що причиною невиплати позивачу поточної заробітної плати є не оскаржене рішення виконавчої служби, а відсутність результатів господарської діяльності юридичної особи.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 26 червня 2015 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4