Справа № 1512/730/2012
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1512/730/2012

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Прохоров П.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Щербак І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання нечинними та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання нечинними та скасування розпоряджень відповідача за №1080 від 03.07.2002 року та за №910 від 20.08.2007 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №1080 від 03.07.2002 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні №8 по вул. Чапаєва». Визнано протиправним та скасовано розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №910 від 20.08.2007 року «Про упорядкування нумерації житлового будинку №8 по вул. Чапаєва».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення без розгляду заявлених позивачем вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Також, не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_3, Київська районна адміністрація Одеської міської ради подали апеляційні скарги на вказане рішення суду, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповному зясуванні всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

11.06.2002 року ОСОБА_2 звернувся до Київської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради із заявою, в якій останній просив затвердити перерахунок часток домоволодіння за адресою м. Одеса, вул. Чапаєва, №8, у відповідності до довідки ОМБТІ та РОН від 03.06.2002 року.

На підставі вказаної заяви та довідки, а також пропозицій Міжвідомчої комісії від 20.06.2002 року, Київською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради 03.07.2002 за № 1080 було прийнято розпорядження про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні №8 по вул. Чапаєва, згідно якого: за гр. ОСОБА_2 18/25 частин домоволодіння; за гр. ОСОБА_6 7/25 частин домоволодіння.

Відповідно до вказаного розпорядження Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому були видані свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на 18/25 частин домоволодіння 23.08.2002 року та свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на 7/25 частин домоволодіння 12.04.2006 року.

За договором купівлі-продажу від 21.06.2006 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купила 7/25 домоволодіння по вул. Чапаєва, 8, м. Одеса, що належала ОСОБА_6 згідно вказаного свідоцтво про право власності.

Також, як встановлено судом першої інстанції, 20.08.2007 року, за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2006 року придбав 59/1000 частин домоволодіння по вул. Чапаєва, 8, м. Одеса у ОСОБА_3, відповідачем було прийнято розпорядження за № 910 про упорядкування нумерації житлових будинків, які належать: ОСОБА_2 вул. Чапаєва, 8-Б; ОСОБА_4 8-А.

На підставі вказаного розпорядження та замість договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю від 14.07.2007 року, Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 8-Б від 20.12.2007 року та ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 8-А від 27.09.2007 року.

Право власності на вказані домоволодіння зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 КП «ОМБТІ та РОН» 15.01.2008 року та 08.10.2007 року відповідно.

Не погодившись з вказаними рішеннями відповідача №1080 від 03.07.2002 року та за №910 від 20.08.2007 року, посилаючись на те, що при їх прийнятті відповідачем не було враховано, що позивач набула право власності на 1/24 домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 8 після смерті її батька згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2000 року, остання звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваними розпорядженнями позивача фактично було позбавлено права власності на 1/24 частину домоволодіння, що належало їй згідно свідоцтва про право на спадщину від 27.10.2000 року.

Також, доходячи вказаного висновку, суд першої інстанції послався на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваних розпоряджень положень Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року.

При цьому, доходячи таких висновків, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (ч.1 ст. 17 КАС України).

За приписами ч.2 вказаної статті КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у ст. 3 КАС України, відповідно до якої - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до вимог пп.пп.5,10 п.«б» ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, оскаржуваними розпорядженнями відповідача №1080 від 03.07.2002 року та №910 від 20.08.2007 року затверджено розрахунок ідеальних часток у домоволодінні №8 по вул. Чапаєва та упорядковано нумерацію вказаного житлового будинку.

Відповідно до вказаних розпоряджень були видані свідоцтва про право власності: 23.08.2002 року ОСОБА_2 на 18/25 частин домоволодіння та 12.04.2006 року ОСОБА_6 на 7/25 частин домоволодіння; 27.09.2007 року ОСОБА_4 на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 8-А та 20.12.2007 року ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 8-Б.

Також, з матеріалів справи вбачається, що вказані речові права у визначених оскаржуваними розпорядженнями частинах та в подальшому у відповідності до упорядкованої нумерації вказаного житлового будинку були зареєстровані КП «ОМБТІ та РОН».

Тобто, з наведеного вбачається, що оскаржувані розпорядження відповідача вичерпали свою дію фактами їх виконання та на їх підставі у третіх осіб у даній справі виникло право власності на домоволодіння по вул. Чапаєва, 8, м. Одеса у відповідних частках та у відповідності до упорядкованої нумерації вказаного житлового будинку.

Конституційний Суд України в п.5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, прийняті відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні №8 по вул. Чапаєва та упорядкування нумерації вказаного житлового будинку є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання.

Скасування таких актів не породжує наслідків для власників домоволодіння, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на спірне нерухоме майно має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

В постанові від 01.10.2013 року у справі №21-228а13 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила: що, якщо після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності виник спір про право цивільне, а відтак, і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 року по справі №21-34а15. При цьому, колегія суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила про наступне: беручи до уваги те,що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі й обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін,суд,який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

За таких обставин, враховуючи, що прийняті відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні №8 по вул. Чапаєва та упорядкування нумерації вказаного житлового будинку є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які після їх реалізації вичерпали свою дію фактом їх виконання і з прийняттям яких у третіх осіб у даній справі виникло право власності на домоволодіння по вул. Чапаєва, 8, м. Одеса у відповідних частках та у відповідності до упорядкованої нумерації вказаного житлового будинку, даний позов, предметом якого є спірні рішення органу місцевого самоврядування, не може бути розглянутий за правилами КАС України, оскільки подальше оспорювання правомірності набуття права власності на нерухоме майно, зокрема, фізичною особою має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції з огляду на виникнення між сторонами спору про цивільне право.

Поряд з цим, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_4 щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з розглядаємим позовом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання останньою оскаржуваних рішень, а тому у суду відсутні підстави для застосування в даному випадку положень ст. 100 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно до вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення, на підставі ст. 203 КАС України, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п. 4 ч. 1 ст. 198; ч. 1 ст. 203; п. 4 ч. 1 ст. 205; ст. 206; ч. 5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року скасувати.

Постановити ухвалу, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_5 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв