Справа № 821/1607/15-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1607/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Вітічак О.Р., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача -1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні (далі відповідач-1, УПФУ) та Відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі-відповідач-2, ВДВС Суворовського РУЮ) у якому просить визнати дії по передачі вимоги про сплату боргу від 26 червня 2013 року на примусове виконання до ВДВС Суворовського РУЮ - протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.04.2014 року; про розшук майна боржника від 06.03.2015 року; про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.03.2015року; про арешт коштів боржника від 16 грудня 2014 року; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 07.05.2014 року; про стягнення з божника виконавчого збору від 07.05.2014 року по виконавчому провадженні № 43129558.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2015 року отримала відповідь від Пенсійного фонду України у м. Херсоні щодо сум наявних недоїмок зі сплати єдиного соціального внеску.

За змістом листа стало відомо, що станом на 30.09.2013 року, тобто на момент передачі функцій адміністрування єдиного внеску до фіскальної служби, борг зі сплати ЄСВ складає 5 766,45 гривень, з яких 4010,30 гривень внеску нарахованого за період 2011 року та 1756,15 за період 2012 року і що вказана сума знаходиться на примусовому виконані у відділі ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні.

Постанови про відкриття виконавчого провадження відносно вище наведеної суми (5 766,45 гривень) вона не отримувала.

У звязку з чим 15 травня 2015р. звернулась до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції, де дізналася про існування постанов про відкриття виконавчого провадження, які їй не були вручені: про розшук майна боржника від 06 березня 2015р.; про арешт майна боржника та оголошення його відчуження від 06 березня 2015р;про арешт коштів боржника від 16 грудня 2014р., які отримала у цей же день 15 травня 2015р.

При цьому, протиправність дій відповідача вбачає у тому, що у 2012 році Пенсійним фондом вже винесено вимогу про сплату недоїмки, нарахованої за період 2012 року на суму 4010,30 гривень - вимога від 25.04.2012 року за № Ф007. Пенсійний фонд звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позов про стягнення з ОСОБА_1 вище наведеної недоїмки на суму 4010,30 гривень. Справу вирішено на користь Пенсійного фонду та видано виконавчий лист, але Пенсійним фондом було втрачено строки для подачі виконавчого листа на примусове виконання. Пенсійний фонд у судовому порядку намагався ці строки відновити, але за ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року, яка залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, йому було відмовлено.

Отже, ці обставини вказують, що Пенсійним фондом вже втрачена можливість стягнення недоїмки з єдиного соціального внеску нарахованої за період 2012 року на суму 4010,30 гривень, так як законодавець визначив, що Пенсійний фонд вправі використати один із двох наданих законом способів стягнення недоїмки. По-перше, стягнення недоїмки у судовому порядку, по-друге, стягнення недоїмки шляхом подачі вимоги на примусове виконання до державної виконавчої служби протягом року з моменту набрання вимогою законної сили, що відбулося у травні 2012р.

Пенсійний фонд виносить вимогу від 26 червня 2013 року за № Ф-7 з наростаючим підсумком недоїмки з єдиного соціального внеску на загальну суму 5 766,45 гривень у розмір якої закладає і розмір єдиного соціального внеску нарахованого за 2012 рік у сумі 4010,30 гривень здвоюючи цю суму ( видаючи на цю суму дві різні вимоги № 7 та № 007), тобто суму недоїмки за якою втрачена можливість стягнення, таким чином штучно (не у спосіб передбачений законом) відновлюючи строки на її стягнення.

Отже позивач вважає, що вказані дії Пенсійного фонду є протиправними, оскільки такого повноваження та способу не передбачено законом.

Як наслідок Вимога від 26 червня 2013 року за № Ф-7 Пенсійним фондом подана на примусове виконання до відділу ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні, за нею як за новим виконавчим документом було відкрито виконавче провадження № 43129558. У рамках виконавчого провадження, накладено арешти на майно ОСОБА_1 оголошено розшук майна ОСОБА_3 та стягнуто виконавчого збору з ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з урахуванням уточнень.

Відповідач-1 (управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні) в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та подав письмові заперечення. Згідно поданих заперечень вказував на правомірність своїх дій під час складання та винесення вимоги №Ф-7 від 26.06.2013 року.

Відповідач-2 (Відділ Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні) до суду не зявився. Про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Подав письмові заперечення згідно яких вказував про правомірність та законність своїх дій. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного: позивач просить визнати дії по передачі вимоги про сплату боргу від 26 червня 2013 року на примусове виконання до ВДВС Суворовського РУЮ - протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.04.2014 року; про розшук майна боржника від 06.03.2015 року; про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.03.2015року; про арешт коштів боржника від 16 грудня 2014 року; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 07.05.2014 року; про стягнення з божника виконавчого збору від 07.05.2014 року по виконавчому провадженні № 43129558.

З огляду на виниклі спірні правовідносини суд приходить до наступного: управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах і районах у містах (далі - Управління) є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду (згідно з п. 1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 8-2 від 30.04.2002 (надалі -Положення № 8-2).

Згідно з пп. 2 п. 2.1. Положення № 8-2, основними завданнями Управління є збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 1.2. Положення № 8-2, Управління у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 N 1261, постановами правління, наказами Фонду, наказами та розпорядженнями регіональних управлінь, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-У1 (надалі - Закон № 2464-VІ), який набрав чинності з 1 січня 2011 року (Розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-УІ).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Судом встановлено, що, згідно поданого ОСОБА_1 річного звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 звітний рік, платник самостійно визначив суму, на яку нараховується єдиний внесок відповідно до системи оподаткування, на 2011 рік та суму єдиного внеску, яку зобов'язаний був сплатити, а саме 4010,30 грн.

Так, Херсонським окружним адміністративним судом у справі №2а-1943/12/2170 прийнято рішення щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні заборгованість по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 4010 грн. 30 коп.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду у справі №2а-1943/12/2170 від 16 квітня 2014 року управлінню Пенсійного фонду України в м. Херсоні відмовлено в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

17 червня 2014 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-1943/12/2170, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року без змін.

При цьому суд зазначає, що 4 жовтня 2013 року Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 821/2871/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, щодо захисту порушеного конституційного права, визначеного ст.ст. 36,57 Конституції України з боку управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, шляхом заборони примушування брати участь у діяльності неприбуткової організації Пенсійний фонд та скасування вимоги № Ф-7 від 26 червня 2013 року щодо сплати внесків - винесено постанову якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Згідно мотивувальної частини вказаної постанови зазначено, що "…відповідач як субєкт владних повноважень, при складанні вимоги про сплату недоїмки діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога УПФУ про сплату недоїмки від 26.06.2013 року №Ф-7 на суму 5766,45 грн. є законною та не підлягає скасуванню".

11.03.2014 року ухвалою Одеського апеляційного суду у справі №821/2871/13-а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2013 року-залишено без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2013 року по справі № 821/2871/13-а за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні про захист порушеного конституційного права - без змін.

Отже в силу вимог ст.254 КАС України судове рішення у справі № 821/2871/13а набрало законної сили.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі у натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до абзаців 1 та 2 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до абз. 1, 3 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ, територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою та у строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Абзацом 6 частини 1 статті 25 Закону № 2464-VІ, визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

З перерахованого слідує, що у позивача виникла заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 5 766,45 грн. Як наслідок УПФУ сформовано та відправлено на виконання до ВДВС Суворовського управління юстиції м. Херсона вимогу №Ф-7 від 26.06.2013 року, яка в судовому порядку визнана законною.

При цьому суд зазначає, що згідно позовних вимог ОСОБА_1 оскаржує дії саме по передачі вимоги про сплату боргу.

З огляду на перелічене, суд не вбачає порушень з боку Відповідача-1 по передачі вимоги №Ф-7 від 26.06.2013 року на суму 5766,45 грн. до Відповідача -2 на примусове виконання, оскільки такі дії вчини у порядку та з підстав, визначених ст.25 Закону № 2464-VІ.

Щодо позовних вимог звернутих до Відповідача-2, суд зазначає, що в адміністративному позові вони жодним чином не обґрунтовані.

Проте суд вважає за необхідне зазначити наступне: 28.04.2014 р. за вх. № 5903 до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі Вимоги про сплату боргу № Ф- 7 від 18.04.2014 р., згідно якої заборгованість недоїмки зі сплати єдиного внеску становить 5766, 45 грн. на користь Управління пенсійного фонду в м. Херсоні з ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст. 17 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів визначених ЗУ " Про виконавче провадження ". Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", вимога про сплату боргу є виконавчим документом.

Вимога Управління пенсійного фонду в м. Херсоні про сплату недоїмки згідно п. 5 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", виконується державною виконавчою службою в порядку встановленому законом.

Відповідно до ст. 25 ЗУ " Про виконавче провадження " державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, відповідає вимогам передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Дослідженням матеріалів справи суд приходить до висновку, що оскільки вимога Управління пенсійного фонду в м. Херсоні про сплату боргу № Ф - 7 від 18.04.2014 р. відповідала вимогам, які пред'являються до виконавчого документа, строк пред'явлення її до виконання не закінчився, вказаний виконавчий документ пред'явлений до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання, а тому державним виконавцем вірно використано вимоги п. 8 ст. 17 ЗУ "Про виконавче провадження" та ст. 106 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

За таких обставин позовні вимоги в цій частині до Відповідача-2 є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку Відповідачами надано достатньо належних, допустимих доказів правомірності своїх дій, щодо оскаржуваних правовідносин та доведено законність своїх дій.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 17, 18, 19, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 червня 2015 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 11.5