Справа № 802/1483/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/1483/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

третьої особи 1: не з"явився,

представника третьої особи 2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 (третя особа 1), публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" (третя особа 2) про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" ( далі ТОВ "Кей-Колект", позивач ) з адміністративним позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ( далі - Староміський відділ ДВС Вінницького МУЮ, відповідач ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 (третя особа 1), публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" (третя особа 2) про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року провадження в справі в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправними та скасування постанов Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 16.01.2014 року №41499333, від 08.08.2014 року №44309831 в частині арешту майна боржника ОСОБА_4, а саме: квартири № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21;

- визнання протиправною бездіяльності Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції щодо неповідомлення ТОВ "Кей-Коллект", як іпотекодержателя про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21;

- зобов'язання Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна - квартири №9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21, шляхом винесення постанови про звільнення даного майна з-під арешту, - закрито, в зв'язку з відмовою позивача від адміністративного позову в цих частинах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що державним виконавцем Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ винесено постанову від 06.04.2015 року №47107463 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зокрема, оскаржуваним рішенням накладено арешт на квартиру № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21, яка перебуває у власності ОСОБА_4 Разом з тим, вказане майно, починаючи з 12 грудня 2011 року, передано в іпотеку ТОВ "Кей-Колект" на підставі договору факторингу №1. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона позбавляє його можливості скористатися правами, закріпленими в ст. ст. 37, 38 Закону України "Про іпотеку", розділі 4, 5 іпотечного договору та скористатися досудовим зверненням стягнення на іпотечне майно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та наданих поясненнях.

Представник відповідача та представник третьої особи 2 у судовому засіданні щодо вирішення позову по суті заявлених позовних вимог поклались на розсуд суду.

Третя особа 1 в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

04 квітня 2008 року між АКІБ Укрсиббанк та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір 0, відповідно до умов якого ОСОБА_4 було надано кредитні кошти у сумі 64563,00 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2016 року ( а.с. 8-14 ).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором, 04 квітня 2008 року між АТ Укрсиббанк (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 877 ( а.с. 15-16 ). Зокрема, п.1.1 договору іпотеки визначено, що в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за Кредитним договором від 04 квітня 2008 року, іпотекодавець передає в іпотеку АТ Укрсиббанк нерухоме майно: квартиру № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири (Предмет іпотеки).

Згідно з п. 4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки:

- у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором;

- у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати Предмета іпотеки;

- в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Укрсиббанк, яке виступає правонаступником АКІБ Укрсиббанк, та ТОВ Кей-Колскт було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого банк відступне позивачу свої Права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначеним у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а позивач шляхом надання фінансової послуги Банку набуває Права вимоги такої заборгованості від Боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором (а.с. 17-19).

Крім того, зазначеним Договором сторони домовились, що одночасно з відступленням права вимоги заборгованості Банк відступає позивачу права за Договорами забезпечення, на підставі Договорів про відступлення права вимоги за Договорами забезпечення.

Як вбачається з додатку до Договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року (перелік первинних договорів), ПАТ Укрсиббанк за вказаним договором було відступлено Право вимоги заборгованості за Кредитним договором НОМЕР_1 від 04 квітня 2008 року, згідно якого боржником є ОСОБА_4 ( а.с. 20 ).

Також, 12 грудня 2011 року між ПАТ Укрсиббанк та ТОВ Кей-Колскт було укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 5207-5208 ( а.с. 21-23 )

Таким чином, станом на 12 грудня 2011 року всі права та обов'язки Кредитора за Кредитним договором № 0 та Іпотекодержателя за іпотечним договором від 04 квітня 2008 року, укладеними між АКІБ Укрсиббанк та ОСОБА_4, перейшли до ТОВ Ксй-Колект.

Однак, як в подальшому стало відомо позивачу, 06 квітня 2015 року головним державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_7 прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47107463, а саме накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, в тому числі і квартиру № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21, яка належить ОСОБА_4

Позивач вважає прийняту державним виконавцем постанову № 47107463 від 06 квітня 2015 року, на підставі якої було зареєстровано обтяження, протиправною, оскільки арешт вищезгаданого майна позбавляє ТОВ Кей-Колскт законного права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити свої вимоги перед іншими кредиторами.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ч. 8 ст. 54 Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України Про іпотеку).

За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України Про іпотеку пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до наданих в судове засідання матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена на виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці №2-2018/10 від 27 грудня 2010 року в справі за позовом ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі відділення "Вінницьке обласне управління" АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання зазначеного рішення Староміським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист від 20 листопада 2011 року, в якому боржником визначено ОСОБА_4, а стягувачем ПАТ АБ "Укргазбанк" ( а.с. 68 ).

Отже, суд зауважує, що в даному випадку накладення арешту на все майно боржника, в тому числі і на те, що вже є предметом іпотеки за іншим кредитним договором де стягувачем є інша особа, не узгоджується з нормами ч. 8 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження та ч. 6 ст.3 Закону України Про іпотеку щодо пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зазначені висновки суду в повній мірі узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеної постанові № К/800/9687/13 від "19" лютого 2015 року.

Крім того, з долучених до матеріалів справи інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців №100623272 від 18 червня 2015 року (а.с. 76-78) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 71-74), вбачається, що переважне право (пріоритет) позивача на предмет іпотеки підтверджується тим, що запис про реєстрацію заборони відчуження спірної квартири на підставі договору іпотеки внесено раніше (04.04.2008 року ), ніж накладено арешт на все майно боржника згідно з постановою Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ (06.04.2015 року).

Оскільки право іпотеки на квартиру, яке виникло на підставі належним чином укладеного договору від 04 квітня 2008 року, на момент накладення спірного арешту не було припинено, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови та порядок звернення стягнення на заставлене майно, визначені ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, в зв'язку з чим адміністративний позов про скасування постанови Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 06.04.2015 ВП №47107463 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в частині арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_4, а саме квартири № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21, підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 06.04.2015 ВП №47107463 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в частині арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_4 ( код НОМЕР_2 ), а саме квартири № 9, яка знаходиться в м. Вінниці, вулиця Чайковського, будинок 21.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна