Справа № 2а-7958/09/1170
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/800/24022/13

Справа №2а-7958/09/1170

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Вербицької О.В..
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012

у справі № 2а-7958/09/1170

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Кіровограді

про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задоволено частково; скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2010 року в частині відмови в позові про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 21.10.2009 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21.10.2009; визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 21.10.2009 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21.10.2009.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить змінити постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 року в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 21.10.2009 №/0, № та залишити постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2010 року без змін.

Позивач не надав письмових заперечень на касаційну скаргу, що не перешкоджає її касаційному розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну планову перевірку дотримання позивачем вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2006 року по 30.06.2009 року.

Перевіркою встановлено: завищення позивачем валових витрат на суму 230959,28 грн., чим порушено вимоги статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року №13-92 (надалі - Декрет №13-92); заниження на 12165,00 грн. суми податку на додану вартість, чим порушено вимоги п. 7.3.1, 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/92-ВР; неоприбутковання готівки за період з 01.10.2008 по 31.12.2008 на суму 140545,00 грн. та за 2009 рік на суму 549687,00 грн. в книзі обліку доходів і витрат, чим порушено вимоги пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 (надалі - Положення №637).

У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки від 30.09.2009 року № 103/1710/НОМЕР_1 відповідачем 21.10.2009 року прийнято: податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на 34643,89 грн.; податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 26842,50 грн.; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № на суму 3451160,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 13 Декрету №13-92, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

В акті перевірки та касаційній скарзі податковий орган зазначає, що позивач включив до валових витрат за 1 квартал 2009 року вартість придбаного товару у ДП «Мілкіленд Україна» на суму 230959,28 грн., не підтверджену розрахунковими документами. Водночас, зазначені доводи колегією суддів до уваги не беруться, оскільки, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, на підтвердження факту отримання придбаного у контрагента товару позивачем надано відповідні первинні документи.

Відповідно до пункту 2.6 Положення №637, вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватись. Оприбутковування готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що оприбутковування готівки здійснюється позивачем в касовій книзі. Зазначений факт податковим органом не заперечується.

Згідно з абзацом 22 пункту 1.2 Положення №637, оприбуткування готівки допускається як в касовій книзі, так і в книзі обліку доходів і витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 21.10.2009 року та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 21.10.2009 року, оскільки позивачем готівка оприбутковувалась належним чином у касовій книзі. При цьому, чинним на час виникнення спірних правовідносин податковим законодавством не передбачено оприбуткування готівки одночасно і в касовій книзі, і в книзі обліку доходів і витрат.

Враховуючи те, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення-рішення №/0 від 21.10.2009 року відповідачем не оскаржується, відповідно до приписів статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України оскаржуване рішення у цій частині судом не переглядається.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 у справі № 2а-7958/09/1170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) О.В. Вербицька