Справа № 814/426/15
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/426/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби ( далі ГУ ДФС) у Миколаївській області про:

- визнання дій відповідача протиправними в частині необґрунтованого віднесення запитуваної інформації до інформації з обмеженим доступом, навмисного приховування інформації, надання неповної інформації (під час надання відповіді на запит ОСОБА_2 від 30 січня 2015 року);

- зобов'язання відповідача надати повну інформацію запитувану у його запиті від 30 січня 2015 року;

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що в порушення вимог чинного законодавства ГУ ДФС у Миколаївській області протиправно відмовлено в надані частини інформації за його заявою.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вказуючи, що позивачу було відмовлено з причин того, що запитувані документи містять інформацію з обмеженим доступом.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Згідно запиту ОСОБА_2 від 30 січня 2015 року, позивач просив надати йому наступну інформацію, а саме:

- копію особової картки ОСОБА_3. (форма №П-2ДС);

- копію рапорту співробітника УВБ, складеного під час проведення перевірки за заявою позивача від 14 квітня 2014 року, та на підставі якого призначено комісію для розгляду заяви позивача від 14 квітня 2014 року;

- копію висновку службової перевірки, проведеної за вимогою прокуратури Миколаївської області від 28 липня 2014 року;

- інформацію про позивача, яка міститься в особовій картці ОСОБА_3. (форма №П-2ДС);

- інформацію про позивача, яка міститься і рапорті співробітника УВБ, складеному під час проведення перевірки за заявою позивача від 14 квітня 2014 року, та на підставі якого призначено комісію для розгляду заяви позивача від 14 квітня 2014 року.

ГУ ДФС у Миколаївській області листом від 06 лютого 2015 року №3/37/14-29-04-43 надало позивачу інформацію щодо даних особової картки ОСОБА_3. (форма №П-2ДС).

В наданні копій особової картки ОСОБА_3. (форма №П 2ДС), рапорту співробітника УВБ, складеного під час проведення перевірки за заявою позивача від 14 квітня 2014 року, висновку службової перевірки, проведеної за вимогою прокуратури Миколаївської області від 28 липня 2014 року позивачу було відмовлено з причин того, що вказані документи містять інформацію з обмеженим доступом.

Інформацію про позивача з рапорту співробітника УВБ відповідачем не було надано позивачу з підстав відсутності такої інформації. Відповідно до Закону України"Про засади запобігання і протидії корупції" від 07 квітня 2011 року позивач не суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, то УВБ ГУ Міндоходів у Миколаївській області не акумулювало інформацію щодо нього.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що інформація яка є публічною, була надана, а копії документів із особової справи є документами для службового користування, та не можуть бути надані позивачу за його запитом.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.1, 2 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Частиною 4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

З листа №3/37/14-29-04-43 від 06 лютого 2015 року вбачається, що позивачу було відмовлено в наданні копій:

- особової картки ОСОБА_3. (форма №П-2ДС);

- рапорту співробітника УВБ, складеного під час проведення перевірки за заявою позивача від 14 квітня 2014 року;

- висновку службової перевірки, проведеної за вимогою прокуратури Миколаївської області від 28 липня 2014 року.

Підставою для відмови стало те, що вказані документи містять інформацію з обмеженим доступом.

Так, будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до положень ст.ст. 20, 21 Закону України "Про інформацію" та ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Таким чином, вказана інформація не може бути обмежено тільки для службового користування, оскільки не відповідає вимогам ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", по-перше, не міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; по-друге, не зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

При цьому, для того щоб уникнути порушення приватних інтересів, а саме розголошення персональних даних фізичних осіб, які містяться у запитуваній інформації має бути надана позивачам з вилученням з неї відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу, відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що інформація з особової картки, рапорту, складеного під час проведення перевірки, та висновку службової перевірки, проведеної за вимогою прокуратури не є інформацією з обмеженим доступом.

Отже, дії відповідача щодо ненадання повної відповіді на запит є протиправними та такими, що не відповідають Законам України "Про інформацію" та "Про доступ до публічної інформації".

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що права позивача підлягають поновленню шляхом визнання протиправними дій відповідача по наданню неповної інформації на запит ОСОБА_2 та зобов'язання відповідача надати повну інформацію, запитувану у запиті ОСОБА_2

Стосовно позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, вищенаведеною нормою встановлено право, а не обов'язок суду зобов'язувати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки позивачем в своєму позові взагалі не обґрунтовано дану позовну вимогу та необхідність її задоволення, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 частково.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області по наданню неповної інформації на запит ОСОБА_2 від 30 січня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області надати повну інформацію, запитувану у запиті ОСОБА_2 від 30 січня 2015 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.