Справа № 640/1571/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р.Справа № 640/1571/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2015р. по справі № 640/1571/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1П.) звернулась до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (далі по тексту відповідач, УПФУ в Київському районі м. Харкова), в якому просила суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова при нарахуванні їй пенсії як державному службовцю у сумі 3600 грн. 59 коп. на місяць, яка є заниженою через неврахування частини її заробітку - неправомірними та протиправними;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова додатково включити до заробітку ОСОБА_1 за останні 24 календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією недораховані суми в загальному розмірі 28433 гри. 30 коп., нараховані їй за період з травня 2008 року по квітень 2010 року включно, а саме: - суми відпускних в загальному розмірі 12998 грн. 45 коп.; суми матеріальної допомоги на оздоровлення в загальному розмірі 6505 грн. 00 коп.; суми лікарняних (допомоги по тимчасовій непрацездатності) - в загальному розмірі 5575 грн. 42 коп.; суми індексації заробітної плати - в загальному розмірі 3354 грн. 43 коп.;

- здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю з моменту її призначення (з 06.05.2010 року) з урахуванням недорахованої суми заробітку за останні: 24 календарних місяці її роботи підряд перед зверненням за пенсією в розмірі 28433 грн. 30 коп.

- виплати позивачу недоотримані суми пенсії за весь минулий період, починаючи з травня 2010 року в розмірі (станом на 01.01.2015 року за 56 місяців) 59538 грн. 02 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року, яка була залишена без змін ухвалою Харківські апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 06.05.2010 року по 08.06.2014 року включно залишено без розгляду, в іншій частині вимог відкрито скорочене провадження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2015 року по справі №640/1571/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, про визнання дій неправомірними та протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії як державному службовцю без врахування суми відпускних, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги по тимчасовій непрацездатності, індексації - протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця в розмірі 90 % від заробітної плати та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія, відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, індексацію заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 09 червня 2014 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті адміністративного позову - відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 73 грн. 08 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2015 року по справі №640/1571/15-а та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на ст.ст.33, 37 Закону України "Про державну службу", приписів Закону України Про пенсійне забезпечення та Постанови КМУ Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії №865 від 31 травня 2000 року, вказує на те, що відпускні, допомога по тимчасовій непрацездатності, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не є складовою частиною заробітної плати працівників. Отже, вважає, що пенсія позивачу призначена та виплачується за нормами чинного законодавства, а підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Позивач надіслала заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з викладених підстав, посилаючись на правомірність врахування судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства та практики Верховного Суду України та необґрунтованість апеляційної скарги, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2015 року по справі №640/1571/15-а залишити без змін.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 06.05.2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та одержує пенсію за віком. Пенсія призначена відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 90 %.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсія за віком як державному службовцю ОСОБА_1 було обчислено із заробітку 3828 грн. 43 коп. при стажі роботи 35 років 00 місяців 08 днів, у тому числі на посадах державного службовця 31 рік 08 місяців 26 днів. В подальшому, на підставі заяви позивача від 27.11.2013 року розпорядженням відділу з призначення пенсій з 06.05.2010 року було проведено перерахунок її пенсії на підставі доданих до заяви уточненої довідки про складові заробітної плати №97/Гр/05-00-37 від 22.11.2013 року та пояснювальної №5298/10/05-00-62 від 22.11.2013 року до довідки від 22.11.2013 р. №97/Гр/05-00-37 з урахуванням сум, що відповідають середньому розміру надбавок за високі досягнення та премії у період, в яких ОСОБА_1 перебувала у відпустці, відрядженні та на лікарняному з 01.05.2008 року по 30.04.2010 року відповідно до роз'яснень Міністерства соціальної політики України від 05.04.2011 року №265/039/97-11. Після перерахунку пенсію за віком як державному службовцю ОСОБА_1 Н П. було обчислено із заробітку 4000 грн. 66 коп. при стажі роботи 35 років 00 місяців 08 днів, у тому числі на посадах державного службовця 31 рік 08 місяців 26 днів.

З відповіді УПФУ в Київському районі м. Харкова від 23.01.2015 року №2/3-7 на звернення позивача вбачається, що відпускні, матеріальна допомога на оздоровлення, допомога по тимчасовій непрацездатності, індексація заробітної плати не були враховані до заробітної плати, з якої обчислювався розмір пенсії позивачу, оскільки, на думку пенсійного органу відсутні підстави проводити перерахунок пенсії з їх урахуванням, оскільки вони не належать до інших надбавок, визначених Законом України "Про державну службу" (а.с. 12).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням з урахуванням включення до розрахунку пенсії відпускних, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги по тимчасовій непрацездатності, індексації заробітної плати за період з травня 2010 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо конкретного визначення суми нарахування позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що визначення розміру нарахування у спірних правовідносинах є функцією суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) внаслідок чого у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії пенсійного органу щодо нарахування пенсії як державному службовцю без врахування суми відпускних, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги по тимчасовій непрацездатності, індексації, а також зобов'язання УПФУ в Київському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця в розмірі 90 % від заробітної плати та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія, відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, індексацію заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 09 червня 2014 року, з урахуванням раніше проведених виплат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням нарахованих та виплачених сум індексації заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги, діяв неправомірно, оскільки отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності до ст. 2 Закону №108/95-ВР, до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ст. 33 Закону України № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи наведені положення, колегія суддів вказує на те, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Частиною 4 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13.01.2004 р структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

У відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 33, 37 Закону № 3723-XII в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно) зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Так, колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, відповідає практиці Верховного Суду України з розгляду спорів цієї категорії та є наслідком правильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, перевагу надано спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та стаття 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення), а не законам України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу та від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці, які щодо спірних відносин є загальними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування для вирішення спірних правовідносин спеціальних норм, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст. 41 Закону України від 09.07.2003р "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії позивачу відпускних, суми індексації грошових доходів громадян, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги та застосування у даному випадку положень Законів України "Про державну службу" та Закону України Про оплату праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням нарахованих та виплачених сум індексації заробітної плати, відпускних, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, діяв не у відповідності до норм чинного законодавства, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії УПФУ в Київському районі м. Харкова щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії як державному службовцю без врахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги по тимчасовій непрацездатності, індексації протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця в розмірі 90 % від заробітної плати та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення, відпускні, допомогу по тимчасовій непрацездатності, індексацію заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 09 червня 2014 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення по даній справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2015р. по справі № 640/1571/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4