Справа № 826/5006/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2015 року № 826/5006/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
провизнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання незаконним та скасування рішення Міністерства внутрішніх справ України від 14.08.2014р. №6/6-Б-1187 щодо відмови у поновленні пропущеного строку подання скарги на дисциплінарні стягнення №972 від 11.09.2012р. та №216 о/с від 14.10.2012р. та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012р. №147/12;

- зобов'язання відповідача в особі Міністра поновити строк для подання скарги на дисциплінарне стягнення №972 від 11.09.2012р. та №216 о/с від 14.10.2012р. накладене начальником УМВС України в Хмельницькій області на ОСОБА_1, за нововиявленими обставинами, виправдовувальним вироком Шепетіського міськрайонного суду від 07.10.2013р.;

- зобов'язання відповідача в особі Міністра поновити строки для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012р. №147/12 за нововиявленими обставинами, виправдовувальним вироком Шепетіського міськрайонного суду від 07.10.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем незаконно листом від 14.08.2014р. №6/6-Б-1187 відмовлено позивачу у поновленні пропущеного строку подання скарги на дисциплінарні стягнення №972 від 11.09.2012р. та №216 о/с від 14.10.2012р. та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012р. №147/12, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 389 КПК України (Закон 1960 року) подання касаційних скарг на судові рішення, зазначені у ч. 2 ст. 383 цього Кодексу, не зупиняє набрання ними законної сили.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з тих підстав, що при наданні відповіді на лист ОСОБА_1 від 02.07.2014р. відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенні бути не можуть.

На підставі частини 4 ст. 122 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з заявою від 02.07.2014р. до Міністра внутрішніх справ України в якій просив:

- поновити строки для подання скарги на дисциплінарне стягнення №972 від 11.09.2012р. та №216 о/с від 14.10.2012р. накладене начальником УМВС України в Хмельницькій області на ОСОБА_1, за нововиявленими обставинами, виправдовувальним вироком суду;

- поновити строки для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012р. №147/12 за нововиявленими обставинами, виправдовувальним вироком суду.

Листом від 14.08.2014р. №6/6-Б-1187, який отримано позивачем 04.03.2015р., Міністерство внутрішніх справ України відмовило ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку для подання скарги у зв'язку з тим, що 07.10.2013р. вироком Шепетіського міськрайонного суду, який було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17.12.2013р. позивача виправдано за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 КК України. У теперішній час вищим спеціалізованим судом України здійснюється провадження за касаційною скаргою Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 07.10.2013р. у кримінальній справі №688/3491/13-к та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17.12.2013р.

Незгода позивача з вказаним рішенням та необхідність зобов'язання у зв'язку із цим відповідача вчинити певні дії обумовила ОСОБА_1 звернутися до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 20 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006, № 3460-IV передбачено, що особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Якщо вирішення питань, порушених у скарзі, не належить до повноважень начальника, який її отримав, скарга не пізніше ніж протягом п'яти днів надсилається за належністю, про що повідомляється заявникові.

Забороняється пересилати скарги на розгляд тих начальників, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено старшим прямим начальником, який має право накладати дисциплінарні стягнення.

Старший прямий начальник у разі надходження заяви про поновлення пропущеного строку подання скарги повинен всебічно та об'єктивно розглянути її і прийняти відповідне рішення не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Про результати розгляду заяви про поновлення пропущеного строку повідомляються особа рядового або начальницького складу, яка її подала, та начальник, який наклав на неї дисциплінарне стягнення.

Отже, аналіз норм вищевказаного законодавства дає суду підстави вважати,що лист від 14.08.2014р. №6/6-Б-1187, яким позивачу відмовлено у поновленні пропущеного строку для подання скарги є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ч. 3 ст. 21 Дисциплінарного статуту.

Як вбачається з вказаного вище листа його мотивовано тим, що позивач неодноразово з січня 2014 року звертався до судів з позовами про скасування наказів МВС України в Хмельницькій області, поновлення на посаді та визнання дій неправомірними, проте такі позовні заяви залишалися без розгляду з причин пропущення строку звернення до суду, а також наявності відкритого касаційного провадження за касаційною скаргою Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на вирок та ухвалу суду, якими виправдано позивача за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 КК України.

Надаючи оцінку встановленим під час розгляду справи фактам суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У той же час згідно частинам 1, 2 статті 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Статтею 533 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Під час розгляду справи встановлено, що накладене дисциплінарне стягнення на позивача та службове розслідування були пов'язані з фактом порушення кримінальної справи №011, у якій вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2013р. позивача було виправдано. Вказаний вирок набрав законної сили 17.12.2013р.

Отже, обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями не могли бути відомі під час звільнення позивача з ОВС та проведення щодо нього службового розслідування.

При цьому, факт подачі касаційної скарги на вирок суду першої інстанції та ухвала суду касаційної інстанції не є підставою, яка виключає набрання законної сили судовим рішенням чи їх зупинення.

Одночасно, суд звертає увагу на ту обставину, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2014р. касаційну скаргу, на яку посилався у своїй відмові відповідач, - відхилено, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

Таким чином, відмова позивачу з цих підстав є необґрунтованою.

Також, суд не може погодитися з посиланнями відповідача в листі №6/6-Б-1187 від 14.08.2014р. на факт залишення судами позовів ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропущення ним строку звернення до суду, оскільки процедура судового оскарження є самостійним інститутом захисту у відносинах проходження публічної служби та не виключає можливості врегулювання спору в позасудовому порядку.

У той же час згідно частини п'ятої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Отже, приймаючи до уваги викладене, суд приходить до переконання про протиправність рішення відповідача, оформленого листом від 14.08.2014р. №6/6-Б-1187 у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню.

Одночасно вирішуючи вимоги про зобов'язання відповідача в особі Міністра поновити строк для подання скарги на дисциплінарне стягнення №972 від 11.09.2012р. та №216 о/с від 14.10.2012р. накладене начальником УМВС України в Хмельницькій області на ОСОБА_1, за нововиявленими обставинами, виправдовувальним вироком Шепетіського міськрайонного суду від 07.10.2013р. та зобов'язання відповідача в особі Міністра поновити строки для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10.09.2012р. №147/12 за нововиявленими обставинами, виправдовувальним вироком Шепетіського міськрайонного суду від 07.10.2013р., суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Відтак, вказані позовні вимоги, суперечить повноваженням адміністративного суду.

Разом з тим, для належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54грн. з Державного бюджету України.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України оформлене листом №6/6-Б-1187 від 14.08.2014р.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54грн. (тридцять шість гривень, 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко