Справа № 807/1202/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1202/15

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_2 управління ДФС України в Закарпатській області, яким просить суд (згідно прохальної частини позовної заяви):

- зобов'язати Головне управління ДФС у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 у встановленому чинним законодавством України порядку за наведеним судом розрахунком середню заробітну плату за весь час затримки виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року, ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2006 року, ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 року (24.10.2010 року) в частині поновлення її на роботі;

- судом здійснити розрахунки, в судовому рішенні встановити порядок здійснення нарахування ОСОБА_1 середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 29.08.2000 по 31.05.2011 року, нарахувати середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 29.08.2000 по 31.05.2011 року, встановити порядок щодо фактичної виплати нарахованої судом середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 29.08.2000 по 31.05.2011 року (у разі необхідності різниці в заробітку за весь час затримки виконання судових рішень в частині поновлення мене на роботі від 29.08.2000, зокрема, рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001, 16.10.2001), із врахуванням покладеного обовязку щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 і стягнення на її користь середньомісячної заробітної плати за весь час вимушеного прогулу ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2006, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 (24.06.2010) із право попередників відповідача ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області або іншим порядком відповідно до вимог правил чинного законодавства України.

У відповідності до ч.2 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі, якщо відсутні підстави, в тому числі, для повернення позовної заяви.

Позовну заяву слід повернути позивачеві з підстав, визначених п.6 ч.3 ст.108 КАС України справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, втому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, предметом якого є стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Згідно тексту позовної заяви, рішенням Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року поновлено ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та стягнуто на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу від 29.08.2000 року по 08.10.2001 року в сумі 4564,17 грн., при цьому, рішення суду від 08.10.2001 року в частині поновлення на роботі виконано 01.06.2011 року, в зв'язку з чим весь період часу з 29.08.2000 року по 31.05.2011 року прирівнюється до вимушеного прогулу та ОСОБА_1 просить суд зобов'язати ГУ ДФС у Закарпатській області виплатити їй середню заробітну плату за весь час затримки виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року, ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2006 року, ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 року (24.10.2010 року) в частині поновлення її на роботі.

З наведеного позивачкою вбачається, що її поновлено на займаній на час звільнення посаді згідно рішення Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року, яким одночасно стягнуто на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу від 29.08.2000 року по 08.10.2001 року в сумі 4564,17 грн. (ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2001 року рішення Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року залишено без змін), відтак, суди відповідно до вимог ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно прийняли рішення про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому як період вимушеного прогулу, так і суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний період.

Отже, з набранням чинності судових рішень, спірні правовідносини між ОСОБА_1 та ГУ ДФС в Закарпатській області (як правонаступника Регіонального управління ДСАТ ДПА України в Закарпатській області, яке, в свою чергу, є правонаступником Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну Мінфіну України) щодо оплати вимушеного прогулу весь час вимушеного прогулу перейшли у виконавчу сферу. При цьому, згідно тексту позовної заяви, судове рішення Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 виконані лише 31 травня 2011 року.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, тобто, рішення суду виконано 31 травня 2011 року (з дня видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді).

Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника визначено статтею 236 КАС України. Ця норма передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносинах - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 267 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Виходячи з наведеного, звернення ОСОБА_1 до суду має на меті вирішення правових питань, що виникли у звязку із затримкою виконання рішення Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року та захисту її прав як позивачки, зокрема, права на оплату праці за час вимушеного прогулу за весь час затримки виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року за період з 29 серпня 2000 року по 31 травня 2011 року, оскільки поновлено її на займаній на час звільнення посаді саме на підставі рішення Ужгородського міського суду від 8 жовтня 20001 року, а тому розгляд заяви про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за час затримки виконання судового рішення повинен відбуватись в межах того самого публічно-правового спору, тобто, спору про поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, що набрало законної сили (ст. 267 КАС України). Таким чином, відсутні підстави для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду як нового публічно-правового спору, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, зокрема, права на оплату праці за час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою виконання судового рішення.

При цьому, судове рішення, за час затримки виконання якого ОСОБА_1 звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду є рішення Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року, в зв'язку з чим окружний адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо розгляду заяв про стягнення заробітної плати за час затримки виконання судового рішення рішення Ужгородського міського суду (тобто, не наділений повноваженнями щодо здійснення судового контролю за виконанням рішень інших судів).

Згідно ч. 7 ст. 9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

За змістом ч. 1 ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, та у відповідності до приписів п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України (якою визначено поняття публічної служби, якою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування) Ужгородським міським судом розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 з приводу звільнення з публічної служби, при цьому, провадження з приводу проходження публічної служби у Цивільному процесуальному кодексі України 1963 року окремо не виділялося, а станом на час звернення із позовом дана категорія справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів, в зв'язку з чим і підлягає розгляду Ужгородським міськрайонним судом як адміністративним судом (однак, не в порядку позовного провадження, а у визначеному ст. 236 КЗпП України порядку).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року за № 2, порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Керуючись п.6 ч.3 ст.108, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату за час затримки виконання рішення суду - повернути позивачеві.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_3