Справа № 2а-3840/11/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2015 р. м. Київ К/9991/17862/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2012

у справі № 2а-3840/11/2670 (2а-7010/11/2670)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 11.03.2011 № /0.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.05.2011 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2012 скасовано постанову суду першої інстанції, відмовлено в задоволенні позову.

ФОП ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для застосування до позивачки відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 за податковим повідомленням-рішенням від 11.03.2011 № /0 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 493915 грн., слугували висновки документальної позапланової виїзної перевірки, викладені в акті від 28.02.2011 № 366/17-40/, про порушення вимог п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 13.01.2005 за № 40/10320.

Відповідач вважає, що позивачка не оприбуткувала готівкові кошти у Книзі обліку доходів і витрат, оскільки здійснювала запис готівки в сумі 98783 грн. за період з 10.09.2009 по 31.12.2010 у книзі обліку доходів і витрат Ф № 10, яка не була зареєстрована в державній податковій інспекції.

Суд першої інстанцій, задовольняючи позов, виходив з того, що позивачем не було порушено вимог п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 13.01.2005 за № 40/10320, оскільки фактично здійснено оприбуткування готівки шляхом вчинення запису про всю суму виручки до Книги обліку доходів і витрат. Крім того, суд першої інстанції зайняв позицію про те, що податковий орган не мав права застосовувати штрафні санкції на підставі Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, який є підзаконним нормативно-правовим актом.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції на підставі абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, оскільки позивачкою порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат» від 26.09.2011 № 1269.

Суд касаційної інстанції не може визнати законною і обґрунтованою постанову суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судами, позивачка у період з 01.01.2008 по 31.12.2010 перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі - Положення № 637), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Відповідно до пункту 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за № 752/4045, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійсненних господарських і фінансових операцій платник єдиного податку-фізична особа веде Книгу обліку доходів і витрат.

Отже, спрощена система оподаткування, обліку та звітності передбачає ведення суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами Книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до п. 1.2. Положення № 637 оприбуткування готівки визначено як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно із вказаною вище нормою положення Книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України.

Враховуючи наведене, проведення фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат є оприбуткуванням готівки.

Судом першої інстанції на підставі безпосереднього дослідження та оцінки доказів в їх сукупності встановлено фактичне оприбуткування позивачкою готівкових коштів в сумі 98783 грн. за період з 10.09.2009 по 31.12.2010 у Книзі обліку доходів і витрат Ф № 10 шляхом відповідних записів про продаж товару.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269, прошнурована і пронумерована книга реєструється в органі державної податкової служби за місцем державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Суд касаційної інстанції вважає, що внесення даних про надходження готівкових коштів до книги обліку доходів і витрат, незареєстрованої у встановленому порядку в державній податковій інспекції, не є порушенням вимог п. 2.6 Положення, а саме: не є неоприбуткуванням готівки, а є порушенням порядку використання книги обліку доходів і витрат, за яке відповідальність суб'єктів господарювання законодавством не передбачена.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини щодо фактичного оприбуткування позивачкою готівкових коштів в сумі 98783 грн. за період з 10.09.2009 по 31.12.2010 у Книзі обліку доходів і витрат Ф № 10 шляхом здійснення відповідних записів про продаж товару, суд касаційної інстанції вважає за правильне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції вважає за правильне наголосити на помилковості позиції суду першої інстанції про неможливість притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за порушення Положення № 637 на підставі Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, враховуючи, що така помилкова позиція фактично не призвела до неправильного вирішення справи цим судом.

Між Верховною Радою України та Президентом України 08.06.1995 був прийнятий Конституційний Договір № 1к/95-ВР про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 25 цього Конституційного Договору Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Президент України видав Указ від 12.06.1995 № 436/95, яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб'єктів господарювання за неоприбуткування у касах готівки.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР) було прийнято 06.07.1995. Цим Законом передбачено, крім іншого, відповідальність суб'єктів господарювання за порушення вимог цього Закону.

Так, розділом V згаданого вище Закону визначено вичерпний перелік порушень, за які передбачено фінансові санкції. Як вбачається зі змісту його положень, серед них відсутнє таке порушення як неоприбуткування у касах готівки, а отже й не встановлена відповідальність за це.

Водночас зазначене питання прямо врегульоване в Указі № 436/95, зокрема абзацом 3 статті 1 вказаного нормативно-правового акта встановлено штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.

Таким чином, предмети правового регулювання Указу № 436/95 та Закону № 265/95-ВР є різними.

Крім того, незважаючи на зміни, які в подальшому вносились до Указу № 436/95, правове регулювання відповідальності та розмір штрафу за неоприбуткування готівки не змінилися.

Таким чином, відносини стосовно відповідальності суб'єктів господарювання за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки не врегульовані Законом № 265/95-ВР, прийнятим у часі пізніше, ніж видано Указ № 436/95. На час виникнення спірних відносин не було прийнято й будь-яких інших законів, сфера дії яких би охоплювала такі відносини.

Наведена вище позиція суду касаційної інстанції відповідає позиції, вкладеній Верховним Судом України, зокрема в постанові від 02.04.2013 у справі № 21-77а13 за позовом Глобинського споживчого товариства до ДПА в Полтавській області, Кременчуцької ОДПІ Полтавської області ДПС про визнання рішення нечинним.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2012 скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.05.2011.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун