Справа № 815/3329/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3329/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС, державного інспектора Одеської митниці ДФС ОСОБА_1 про визнання нечинними рішень, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати нечинним рішення відповідача-2, зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00024 від 02.06.2015 р., про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/003470 від 26.05.2015 р.; скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/0000010/1 від 02.06.2015 р.; зобовязати відпвідача-1 повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 108915,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним інспектором Одеської митниці ДФС ОСОБА_1 безпідставно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, яким було здійснено коригування митної вартості товару: прокат плоский із нелегованої сталі марки MR, шириною 732 мм, товщиною 0,15 мм з електролітичним покриттям оловом Е 2.8/2.8, що відповідає стандарту JIS G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна, розмір: 0,15sх732 мм (довжина рулон С) 124255 кг (29 рулонів у метал. Коробках, які метал. ріменцем закріплені на 29 дерев. паллетах) Виробник Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD, країна виробництва: CN, торговельна марка: немає даних. Використовується для власного виробництва кришок для закупорювання скляної тари., в результаті чого вартість товару збільшилася на 108915,23 грн. В обґрунтування цього відповідач послався на п.2 ст.58 МК України, зважаючи на те, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, тому на підставі п.3 ст.58 МК України застосовано другорядні методи, визначені п.2 ст.57 МК України. При цьому документи, які підтверджували визначення факту договірної ціни були надані відповідачу у необхідному обсязі. Відповідач не надав жодного доказу того, що ТОВ «Таламус ЛТД» занижувало митну вартість товарів, що ввозилися на територію України; не навів фактів передбачених ч.1 ст.58 Митного кодексу України, які унеможливлюють застосування основного методу при митному оформленні товару; не обґрунтував невизнання заявленої декларантом митної вартості на підставі вже поданих документів тощо. Зазначив, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов, зазначивши, що у прохальній частині позову допущена описка і належною сумою фінансової гарантії є 108915,23 грн., а не 102543,44 грн. Також вказали, що позивачем надано всі докази в обґрунтування заявлених вимог, потреби заслухати свідка чи експерта немає.

Представник Одеської митниці ДФС до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надані письмові заперечення, відповідно до яких Одеська митниця ДФС позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити, зазначивши, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано 6 метод визначення митної вартості на підставі наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на подібні (аналогічні) товари, митне оформлення яких вже було здійснено. Так, у вказаному рішенні зазначено, що на підставі аналізу наявної у митного органу інформації щодо митної вартості вже розмитнених товарів встановлено, що рівень митної вартості становить 1,24 дол. США / кг, - тобто більше, ніж митна вартість, яка була заявлена позивачем (1,08 дол. США / кг). Зважаючи на правомірність оскаржуваних рішень, відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - державний інспектор Одеської митниці ДФС ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у запереченнях Одеської митниці ДФС.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що на виконання умов контракту про поставку товару № TR-09/06 від 26.06.2009 року, укладеного ТОВ «Таламус ЛТД» із компанією Ronby Invest LLP (Англія), постачальник взяв на себе зобов'язання поставити у власність ТОВ «Таламус ЛТД» металопродукцію. Згідно п.4.1 контракту, останній укладений на умовах DDU Одеса в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами «Інкотермс» (2000). Поставка здійснюється за реквізитами Покупця, зазначеними у специфікації та вантажних інструкціях (п.4.2). Передача Товару здійснюється на ліцензійному складі (п.4.4).

Згідно інвойсу № TR-09/06-215 від 25.05.2015 р. до поставки затверджений товар у кількості 126490 кг. вартість 1,08 дол. США за 1 кг. (загальна вартість 134195,40 дол. США).

25 травня 2015 р. декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» для здійснення митного оформлення товару (прокат плоский із нелегованої сталі марки MR, шириною 732 мм, товщиною 0,15 мм з електролітичним покриттям оловом Е 2.8/2.8, що відповідає стандарту JIS G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна, розмір: 0,15sх732 мм (довжина рулон С) 124255 кг (29 рулонів у метал. Коробках, які метал. ріменцем закріплені на 29 дерев. паллетах) Виробник Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD, країна виробництва: CN, торговельна марка: немає даних. Використовується для власного виробництва кришок для закупорювання скляної тари) до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію № 500060006/2015/003470, в якій зазначено митну вартість товару на рівні 1,08 дол. США / 1 кг.

В графі 6 Декларації митної вартості «Митна вартість товарів, визначена із застосуванням методу:» декларантом вказано основний метод основного за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

У графі 10 (б) «Чи є будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості оцінюваних товарів» вказано «ні».

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС відповідно до ч.2 ст.53 МК України були надані наступні документи: інвойс від 25.05.2015 р. № TR-09/06-215, інвойс від 02.02.2015 р. № RIZL 16/14-1; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.06.2009 р. № TR-09/06; додаткова угода до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.07.2011 р. № 2; оборотна відомість від 14.05.2015 р. по рах. № 631 б/н; прайс-лист від 17.04.2015 р. № 21; цінова довідка ТОВ «Експоцентр Одеса» від 25.05.2015 р. № 0330-inf; графік біржових цін від 25.05.2015 р. б/н (роздруківка інтернет-сайту Zauba.com) без перекладу; історія цін на жерсть від 22.05.2015 р. б/н; лист про собівартість від 17.04.2015 р. № 23; листи-розяснення від 26.05.2015 р. № 2015/149; копію митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 р. № 70031693; сертифікат про походження товару від 08.02.2015 р. № ССPI067 НОМЕР_1 15C1304A0179/00042 та інші товаросупровідні документи (міжнародні автомобільні накладні, коносамент та ін.).

За результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості державним інспектором Одеської митниці ДФС ОСОБА_1 було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у копії митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 р. № 70031693 зазначено умови поставки CIF, у той же час згідно інвойсу від 25.05.2015 р. № TR-09/06-215 умовою поставки повинно бути DAP; також у ній немає посилань на зовнішньоекономічний договір № TR-09/06 чи інвойси від 25.05.2015 р. № TR-09/06-215 або від 02.02.2015 р. № RIZL 16/14-1. У сертифікаті про походження товару від 08.02.2015 р. № CCPIT067 НОМЕР_1 15C130A0179/00042 відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015 р. № TR-09/06-215. Також у копії митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 р. № 70031693 заповнені графи стосовно документів по фрахту та документу по сплаті страхових сум, а інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня. Документ зазначений у митній декларації як «прайс-лист» від 17.04.2015 р. № 21 є документом без назви.

Крім того, інспектором зазначено, що висновки спеціалізованих експертних організацій, у т.ч. ТОВ «Експоцентр Одеса», носять виключено інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

На підставі ч.ч. 3, 6 ст.53 МК України, п.2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599, посадова особа митниці направила не електронну адресу декларанта повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації (додаток 5 до податкової декларації з ПДВ стосовно попередніх оформлень за 2015 р.); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; переклад роздруківки інтернет-сайту Zauba.com (надано декларантом в якості інформації біржових організацій). Також додатково надати до наданих документів: переклад історії цін на жерсть б/н від 22.05.2015 р.; документи, що зазначені в експортній декларації, які підтверджують вартість страхових сум по фрахту.

29 травня 2015 р. декларант додатково надав виписку з бухгалтерської документації (додаток 5 до податкової декларації з ПДВ стосовно попередніх оформлень за 2015 р.); переклад історії цін на жерсть б/н від 22.05.2015 р.; лист-розяснення віл 26.05.2015 р. № 2015/213.

У свою чергу, зазначений прайс-лист на думку митного органу унеможливлює ідентифікацію ввезених товарів, оскільки на останньому ціни визначено на умовах поставки CIF, тоді як у додатковій угоді до контракту від 11.07.2011 р. № 2 умовою поставки зазначено DAP. Також митним органом зазначено, що прайс-лист за формою, яка використовується у міжнародній практиці, не надано. Крім того, надані додаткові листи від 26.05.2015 р. № 2015/2013 та від 26.05.2015 р. № 2015/149 не містять будь-якої інформації про вартісні характеристики на товар «Прокат плоский із нелегованої сталі…», згідно МД від 26.05.2015 р. № 500060006/2015/003470. Також не було надано документи, що зазначені в експортній декларації, які підтверджують вартість страхових сум по фрахту, а в інвойсах від 25.05.2015 р. № TR-09/06/-2015 та від 02.02.2015 р. № RIZL16/14- є відмінності у адресі виробника товару.

Декларанту було направлено повідомлення про метод визначення митної вартості. За результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості резервний метод, оскільки у митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів при визначенні вартості товару. Відповідно до ст.ст. 62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу ДФС відсутня інформація щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів стосовно товарів.

Митним органом за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номеру відповідної митної декларації, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі ЄАІС ДФС виявлено МД № 500060006/2015/001526 від 16.03.2015 р. з рівнем вартості товару 1,24 дол. США за 1 кг. (замість 1,08 дол. США за 1 кг.).

Таким чином, за результатами перевірки вищевказаної митної декларації посадовою особою митного органу складено рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/0000010/1 від 02.06.2015 р, яким позивачу скориговано (збільшено) митну вартість товару. Різниця митних платежів склала: додатковий імпортний збір 20945,24 грн. (162325,58 грн. 141380,34 грн.), ПДВ 87969,99 грн. (681767,43 грн. 593797,44 грн.).

На підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00024 від 02.06.2015 р. на підставі ст.256 МК України.

03 червня 2015 р. товар випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Після цього зазначений товар був оформлений у митному режимі «Імпорт» за декларацією від 03.06.2015 р. № 500060006/2015/003728. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною МД забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 108915,23 (у т.ч. додатковий імпортний збір 20945,24 грн., ПДВ 87969,99 грн.) шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає оскаржувані рішення необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до ч.1 ст.53 МК України, згідно з якою контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, Одеською митницею здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів, в ході якого встановлено, що подані декларантом документи на підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності.

Митним кодексом України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою особою під час декларування товарів (ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до частин 1-3 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Другою частиною статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а третя частина цієї ж статті передбачає, що якщо документи, зазначені у частині другій статті 53, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним ба на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Судом встановлено, що наданий до митного органу інвойс № TR-09/06-215 від 25.05.2015 р. містить інформацію про ціну товар, зокрема, 1080 дол. США за 1 т. (тобто 1,08 дол. США за 1 кг.); інвойс містить повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості. Крім того, надана до митного органу специфікація № 192 до контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 р. містить інформацію про найменування товару (жесть белая в рулонах...), кількість (125 т.), ціну (1080 дол. США за 1 т.), загальну суму до сплати (135000 дол. США), дату поставки з заводу (травень-червень 2015 р.). Тобто вказані документи містять відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар.

У зв'язку із цим суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів необґрунтованим.

Посилання митного інспектора на те, що у копії митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 р. № 70031693 зазначено умови CIF, тоді як згідно інвойсу № TR-09/06-215 від 25.05.2015 р. умовою поставки повинно бути DAP є помилковими. Так, митна декларації країни відправлення стосується угоди RIZL 16/14, укладеної між виробником-продавцем та покупцем компанією Ronby Invest (поставка морем CIF), а інвойс № TR-09/06-215 від 25.05.2015 р. виписаний на виконання контракту № TR-09/06від 26.06.2009 р., укладеного між позивачем та Ronby Invest, за яким поставка здійснюється на складі DAP.

Аналогічно митний інспектор припускається помилки, зазначаючи як розбіжність у поданих документах те, що у митній декларації країни відправлення відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір № TR-09/06 від 26.06.2009 р., оскільки плутає угоди між виробником-продавцем - Ronby Invest (покупцем за контрактом RIZL 16/14), та Ronby Invest (продавцем) ТОВ «Таламус ЛТД» (покупцем за контрактом № TR-09/06від 26.06.2009 р.).

В якості іншої розбіжності у документах митним інспектором зазначається те, що у сертифікаті про походження товару № ССРІТ1549, який складений 08.02.2015 р., відсутнє посилання на інвойс № ТR-06/06-215, який складений 25.05.2015 р., тобто через два місяці після складання сертифікату; та на виконання іншої угоди, укладеної між другим та третім покупцями товару.

Крім того, митним інспектором розбіжністю визнано те, що у копії митної декларації країни відправлення від 30.01.2015 р. № 70031693 заповнені графи стосовно документів по фрахту та документу по сплаті страхових сум, тоді як інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня. Дані твердження суд також визнає необґрунтованими, оскільки очевидно, що митна декларація країни відправлення не має ніякого відношення до операцій з поставки між Ronby Invest (продавцем) ТОВ «Таламус ЛТД» (покупцем за контрактом № TR-09/06від 26.06.2009 р.), а стосується поставки морем на виконання контракту RIZL 16/14, укладеного між заводом-виробником (продавцем) та Ronby Invest (покупцем).

Митним органом також відхилено наданий позивачем документ, зазначений у декларації як прайс-лист, від 17.04.2015 р. № 21, оскільки в цьому документі відсутня його назва.

При цьому з наявної в матеріалах справи копії цього документу вбачається, що Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD (виробник товару) пропонувало в вересні 2014 р. лютому 2015 р. на продаж на території Східної Європи (тобто до України також) продукцію власного виробництва. Ціни вказані в дол. США на умовах поставки морем CIF.

Суд також звертає увагу митного органу на те, що в комерційній практиці при просуванні товару на ринок одними із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранту (прайс-листа).

Під комерційною пропозицією (офертою) зазвичай розуміється письмова пропозиція продавця, спрямована можливому покупцю або конкретним покупцям про продаж партії товару на певних умовах. У випадках, коли між сторонами раніше вже було укладено аналогічний договір, комерційна пропозиція (оферта) може містити лише деякі умови. Відносно решти умов робиться посилання на раніше укладений договір. Комерційна пропозиція (оферта) може мати персональні умови і персональні знижки, які зазвичай не розповсюджуються на необмежену кількість потенційних покупців.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. На практиці термін «прейскурант» частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обовязковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

В комерційній практиці відмінність комерційної пропозиції від прейскуранта (прайс-листа) полягає в його персоналізації обмеженому колу покупців. Відомості, зазначені в комерційній пропозиції продавця, адресовані безпосередньо конкретному покупцю.

З наданого позивачем до митного оформлення документу вбачається, що останній містить відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування певних товарів, ціну, умови поставки та інші відомості. Відсутність на документі назви «прайс-лист» жодним чином не нівелює його змісту та обовязку врахувати при виконанні субєктом владних повноважень своїх функцій.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі N 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі N 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року (втратив чинність 01.06.2012 р.) зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується на сьогодні і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

Наприклад, в ухвалах від 30.01.2014 р. у справі N К/800/41272/13 та від 17.12.2013 р. у справі N К/800/28635/13 Вищий адміністративний суд України зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Верховний Суд України вже неодноразово (постанова № 21-127а15 від 31.03.2015 р.) зазначав, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (a) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (c) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Вирішуючи спір, суд враховує, що Одеська митниця ДФС жодним чином не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому позивачем двічі надавались відповідні розяснення (листи-розяснення від 26.05.2015 р. № 2015/149, № 2015/2013), в яких декларант звертав увагу на необґрунтованість висновків митного інспектора, зокрема щодо помилкового уособлення двох різних контрактів та необґрунтованих аргументів. Натомість, митним інспектором за результатами опрацювання цих розяснень зроблено висновок про те, що останні не містять будь-якої інформації про вартісні характеристики на товар, тобто зміст цих розяснень жодним чином не впливав на висновки суб'єкта владних повноважень та не знайшов свого відображення при прийнятті спірних рішень.

В той же час, судом встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що митним органом в порушення приписів вищенаведених норм було необґрунтовано відмовлено у прийнятті митних декларацій, митному оформленні товарів, а рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон прийняті відповідачем із порушенням встановленої законодавством процедури (ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України та всупереч правилам, визначеним ст.58 цього Кодексу), без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов в цій частині підлягає до задоволення.

Поряд із тим, законодавством визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 21-207а14 від 25.11.2014 р.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Таким чином, порядок повернення (вивільнення) сплаченої фінансової гарантії не може бути замінений на судове рішення, оскільки з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади (правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про зобовязання Одеської митниці ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 108915,23 грн. до задоволення не підлягають.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» задовольнити частково.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00024 від 02.06.2015 р., якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією № 500060006/2015/003470 від 26.05.2015 р.

Скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/0000010/1 від 02.06.2015 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя _______________ І.В. Завальнюк