Справа № 2-а/0306/5582/11
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а/0306/5582/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 14.06.2011

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської області про зобовязання нарахувати і виплатити встановлене дітям війни підвищення до пенсії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської області про зобов'язання відповідача провести перерахунок розміру підвищення до пенсії, встановленого їй як дитині війни, за період з 01 січня 2010 року по 27 травня 2011 року, визначивши це підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка діяла у вказаному періоді, і виплатити їй різницю між перерахованою і отриманими нею сумами підвищення.

Адміністративний позов подано у строк, установлений законом, в частині вимог за період, починаючи з 27 листопада 2010 року.

В частині вимог за період з 01 січня 2010 року по 26 листопада 2010 року включно позов подано поза межами вказаного строку, а тому в цій частині вимог позов залишений без розгляду.

Відповідач позов не визнав, заперечивши його тим, що проводив нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу правомірно.

Адміністративний позов в частині вимог нарахування та виплати позивачу щомісячного підвищення до пенсії у встановленому законом розмірі за період, починаючи з 27 листопада 2010 року, слід задовольнити повністю.

Позивач має правовий статус дитини війни, встановлений Законом України «Про соціальний захист дітей війни», і отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції, яка була чинною у періоді, починаючи з 27 листопада 2010 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивач у зазначеному періоді мав право на виплату йому щомісячного підвищення до пенсії у вказаному розмірі.

Однак, підвищення йому виплачувалося в меншому розмірі.

Наведені відповідачем підстави для такої виплати необґрунтовані.

Обовязок призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу, зокрема підвищення до неї, покладений на відповідача (пп.6 п.2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року № 8-2).

Розмір мінімальної пенсії має визначатися виключно Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 ст.5 цього Закону). І цей розмір визначений частиною першою ст.28 цього Закону у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки вказаний розмір визначений законом, відповідач не вправі був керуватися для його визначення нормативно-правовими актами з меншою, ніж закон, юридичною силою, зокрема, постановами Кабінету Міністрів.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином відповідач діяв неправомірно і порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Суд, вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, а саме зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати йому щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум, починаючи з 27 листопада 2010 року до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, а не до 27 травня 2011 року як просив позивач.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.2 ст.99, 159, 161, 162, 163, 183-2, 186, 254, ч.1 ст.256 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України, на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч.2 ст.5, абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської області про зобовязання нарахувати і виплатити встановлене дітям війни підвищення до пенсії в частині вимог нарахування та виплату позивачу щомісячного підвищення до пенсії у встановленому законом розмірі за період, починаючи з 27 листопада 2010 року, задовольнити повністю.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум, починаючи з 27 листопада 2010 року до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постанову виконати негайно.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, і є в цьому випадку остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.Ю.Бойчук