Справа № 2а-6863/12/0170/29
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/25952/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі за позовом Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим до Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим, треті особи: відділ Держкомзему в Ленінському районі Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року, позовні вимоги Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим задоволено. Визнано противоправним та скасовано розпорядження Ленінської районної державної адміністрації АР Крим №6 від 16 січня 2009 року "Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства 10 громадянам України із земель запасу Войківської сільської ради".

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, у 2008 році Кримською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" за заявами третіх осіб, розроблений проект землеустрою з відведення і передачі у власність земельних ділянок 10 громадянам України по 1,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Войківської сільської ради, який погоджений із усіма органами та службами.

Розпорядженням Ленінської районної державної адміністрації АР Крим від 16 січня 2009 року №6 "Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства 10 громадянам України (згідно додатку) із земель запасу Войківської сільської ради" затверджено проект землеустрою по відведенню та передачі у власність земельних ділянок 10 громадянам (згідно додатку) та передано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 10,0000 га по 1,0000 га пашні кожному із земель запасу за межами населених пунктів Войківської сільської ради. Зобов'язано видати державні акти на право власності земельними ділянками 10 громадянам України (згідно додатку). Відповідно до додатку до розпорядження №6 від 16 січня 2009 року земельні ділянки площею по 1,0000 га пашні передані наступним громадянам: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

У 2009 році вказані вище особи отримали державні акти на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Войківської сільської ради Ленінського району АР Крим.

09.08.2011 року Керченський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до голови Ленінської райдержадміністрації з протестом на вказане розпорядження від 16.01.2009 з вимогою його скасування.

02 вересня 2011 року головою Ленінської районної державної адміністрації за вих. №01-17/2123 повідомлено Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора про відсутність повноважень для скасування вказаного розпорядження.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій вказали, що прийняте розпорядження №6 від 16 січня 2009 року "Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства 10 громадянам України із земель запасу Войківської сільської ради", суперечить вимогам Земельного Кодексу України, а отже підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Статтею 60 Земельного кодексу України встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Частиною 5 статті 88 Водного кодексу України встановлено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до висновку управління екологічної інспекції Керченського регіону №518 від 21 жовтня 2008 року спірні земельні ділянки розташовані на відстані 250 метрів до урізу води Азовського моря.

Так, за правилами ст. 61 Земельного кодексу України, ст. 89 Водного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі, баз відпочинку, дач гаражів та стоянок автомобілів. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно ст.90 Водного кодексу прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Згідно ст.83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм має місце пряма заборона законом щодо виділення земельних ділянок у прибережних захисних смугах у власність та для ведення сільськогосподарського господарства.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: