Справа № 127/6427/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6427/15-а
Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.

17 червня 2015 року

м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відрахування з пенсії позивача податку на дохід та військовий збір; зобов`язання відповідача відновити пенсію позивача у повному обсязі із всіма доплатами; зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю між виплаченою та нарахованою за постановою суду пенсією за період з 01.02.2015 року по час набрання постановою суду законної сили.
Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2015 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача щодо відрахування з пенсії позивача податку на дохід та військового збору; зобов`язано відповідача виплатити позивачу різницю між виплаченою в лютому 2015 р. та встановленою станом на 01 січня 2015 року пенсією за період з 01 лютого 2015 року до набрання постановою суду законної сили.
Не погоджуючись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу. У своїй апеляційній скарзі апелянт посилаються на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, та не доведення обставин що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд проводився у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційої скарги, колегія суддів вважає, що апеляційу скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.
Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР та Збройних Силах України. Наказом Міністра оборони України в 2004 році звільнений із Збройних Сил України у звязку із скороченням штатів. Має статус інваліда війни 3 групи.
Вінницьким об`єднаним військовим комісаріатом позивачу нарахована відповідна пенсія.
Нині нарахування та виплата пенсії позивача покладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на підставі довідок розрахунків, наданих Вінницьким ОВК.
Пенсія позивача складається із основної пенсії, до складу входять оклад за військове звання, оклад за займаною під час служби посадою та доплата за вислугу років. Оскільки позивач інвалід війни 3 групи, то до його основної пенсії додається відповідна доплата. Сума пенсії позивача складає 5425,45 грн. В такому розмірі він отримував пенсію до 01.02.2015 року. В лютому 2015 р. позивач отримав пенсію в розмірі 5133,16 грн.
На звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області йому надано відповідь про те, що на виконання положень Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи №71 - VIII від 28.12.2014 р. та у зв`язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України з 01.01.2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється із суми пенсій, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної. Тобто з пенсії позивача було утримано податок на дохід в розмірі 15% від суми, що складає 265, 72 грн., а також було утримано військовий збір в розмірі 1,5 %, що склало 26, 57 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є протиправними, а позов обгрунтований.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права та дійсним обставинам справи і є помилковими.
У відповідності до ст. 46, п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України, абзацом 1 преамбули, ст.2, ст. 59 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262) та ч.2 ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, де територіальний орган Пенсійного фонду виступає, як державний орган з питань пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, а позивач є пенсіонером.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи") врегульовано питання оподаткування пенсій. Так, відповідач у даному випадку виступає як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб та військового збору, який згідно п.п. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168 ПК України, "Списку особових рахунків та суми утриманого податку на доходи фізичних осіб за Лютий 2015 року Головне управління пенсійного фонду України в Вінницькій обл." сплатив вказані податки за позивача в сумі 265,72 грн. (податок на доходи фізичних осіб) та 26,57 грн. (військовий збір).
Таким чином, відповідач діяв виключно у межах наведеного податкового законодавства, яке у відповідності до вимог ст. 152 Конституції України не визнано неконституційними, а згідно вимог ст. 67 Конституції України є обов`язковим для виконання.
Разом з тим, згідно вказаного законодавства позивач є платником зазначених податків.
Відповідно до вимог п. 41.1 ст.41, пп. 168.4.6 п. 168.4 ст. 168 ПК України контролюючим органом у даному випадку є Вінницька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Фіскальної служби України у Вінницькій області.
Таким чином, дана справа не стосується призначення й виплати пенсії, і не відноситься до справ, перелічених у п.4 ч. 1 ст. 18 КАС України, а є справою щодо оскарження дій податкового агента у вигляді утримання податків із виплачуємих ним доходів платнику податків, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України підлягає розгляду окружним адміністративним судом, а не місцевим загальним судом.
У даному випадку суд першої інстанції у цій справі є неповноважним, і тому його судове рішення згідно із п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню.
Слід зауважити, що у відповідності до п. 23 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на який посилається позивач як на обґрунтування своїх вимог, інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги, у тому числі, зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, а не звільняється від їх сплати.
За змістом пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.
Згідно з п.3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
З огляду на зазначене, повернення помилково або надміру сплачених податків здійснюється виключно з рахунків, на які вони зараховані. Ці рахунки не належать органам Пенсійного фонду України.
Так, у відповідності до наведеного законодавства вимоги позивача про виплату недоплати до пенсії, що є загальною сумою сплачених відповідачем, як податковим агентом податку на доходи фізичних осіб та військового збору саме головним управлінням Пенсійного фонду України є такими, що суперечать наведеному законодавству та виходять за межі повноважень відповідача.
Крім того, частина позовних вимог щодо повернення недоплаченої пенсії не є спором з питань одержання пенсії, який, зокрема визначено у п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, а є спором з питань оподаткування - повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, який у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України підсудний окружним адміністративним судам, що є порушенням норм процесуального права.
З врахуванням наведеного, дії головного управління, як податкового агента щодо податку на доходи фізичних осіб та військового збору є правомірними, а тому в позові необхідно відмовити.
Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не повно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2015 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адімінстративного позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.