Справа № 233/7159/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/7087/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області (далі - УПСЗН Костянтинівської МР Донецької області) про визнання дій протиправними та здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення недоотриманих сум допомоги на оздоровлення. Позивач зазначав, що відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він, як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач в порушення вимог цього Закону у 2013 роках виплатив зазначену допомогу у розмірі, що не співвідноситься з мінімальною заробітною платою, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просив стягнути з відповідача на його користь.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії - чотири мінімальні заробітні плати.

Судами встановлено, що у 2013 році позивач отримав допомогу на оздоровлення з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 рок № 562 у розмірі 120 грн.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Зазначені норми Закону неконституційними не визнавались.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам I і II групи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 120 грн.

Вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прийняті пізніше ніж Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неконституційними не визнавалися, а постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинною.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 3-рп/2012 зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших і сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

За таких обставин, нараховуючи позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, якщо суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак