Справа № 22-а-6525/11
Суддя: Сліпченко О. І.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-6525/11 Головуючий у І інстанції Голуб А.В.
Категорія 15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Лащенка В.Д.,

суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання зробити перерахунок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2009 р. позивач звернулася до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що 26.03.2007 р. народила дочку ОСОБА_2. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років і відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Всупереч закону відповідач протягом 2007-2008 р. виплачує їй державну допомогу в меншому розмірі, а її звернення до відповідача про перерахунок допомоги за цей період залишене без задоволення. Просила визнати неправомірними дії відповідача по відмові у виплаті державної допомоги згідно вимог закону, стягнути з відповідача борг в сумі 5154,39 грн. та зобов»язати відповідача виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років у встановленому законом розмірі .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2009 року позов задоволено . В межах строку звернення до адміністративного суду визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку державної допомоги та зобов»язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу допомогу по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 1 січня 2008 року і по 31 грудня 2008 року , з урахуванням виплачених коштів.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, у зв»язку з чим знаходиться на обліку в УПСЗН і з 2007 р. отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. У 2007 р. позивач отримувала таку допомогу у розмірі, встановленому ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Починаючи з 01.01.2008 р. допомога виплачується позивачу в розмірі 130 грн., встановленому ст.15 та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов в межах строків позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»(в редакції п.23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік») державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. вказані положення п.23 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» не визнавалися неконституційними, вони є чинними і мають виконуватися, а відтак, виплачуючи позивачці допомогу у 2008 р. на підставі цієї норми закону, відповідач діяв правомірно і у відповідності із законом.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові з тих підстав, що допомога виплачувалася позивачу протягом 2008 року у розмірі, встановленому Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»і права позивача порушені не були.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія судів, -

п о с та н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити .

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2009 року скасувати та прийняти по даній справі нову постанову .

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання зробити перерахунок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: