Справа № 826/1059/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/800/41525/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України (далі - Міністерство) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у справі № 826/1059/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» (далі - Товариство) до Міністерства,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Міністерства щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 22, № 23 від 16.01.2014 року, № 25, № 26, № 27, № 28 від 17.01.2014 року; зобов'язання Міністерства прийняти та зареєструвати зазначені податкові накладні.

Зазначило, що Міністерство не внесло до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні, що призвело до несприятливих наслідків.

11 лютого 2014 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, позов задоволено.

Дії Міністерства щодо відмови у прийняті та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства № 22, № 23 від 16.01.2014 року, № 25, № 26, № 27, № 28 від 17.01.2014 року визнані протиправними; зобов'язано Міністерство прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені податкові накладні.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що у Міністерства були відсутні підстави для відмови Товариству у прийнятті для реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Міністерство звернулося із касаційною скаргою про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 3.10.2013 року з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку між ДПІ та Товариством був укладений договір № 031020131 щодо визнання електронних документів, відповідно до п. 1 якого предметом даного договору є визнання податкової звітності, реєстрів, отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу Державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

На виконання умов зазначеного договору Товариство надіслало на адресу Міністерства, в електронному вигляді для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: № 22, № 23 від 16.01.2014 року, № 25, № 26, № 27, № 28 від 17.01.2014 року.

Товариство отримало відповідні квитанції з повідомленням, що податкові накладні не прийняті із-за виявлення помилок. Зокрема, місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документі, не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів (послуг) платник податку - продавець товарів (послуг) зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 11 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість-продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Згідно з п. 8 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року, для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Відповідно до п. 9 цього Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що підставою відмови Міністерством у прийнятті спірних податкових накладних, наданих Товариством, зазначена невідповідність інформації Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженню юридичної особи продавця товарів (послуг).

Згідно з п. 4 Форми та порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №1379 від 1.11.2011 року «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», місцезнаходження (податкова адреса) продавця та місцезнаходження (податкова адреса) покупця вказуються з урахуванням вимог ст. 45 глави I розділу II Податкового кодексу України та ст. 29 і ст. 93 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Згідно з ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Товариства, у тому числі на дату передачі спірних податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, зазначена адреса: Київська область, Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вул. Торф'яна, 28, яка і була зазначена Товариством у направлених податкових накладних.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що інформація про місцезнаходження Товариства правильно була зазначена в податкових накладних і відповідала відомостям, що містилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що є підставою для визнання відмови Міністерства у прийняті податкових накладних для їх реєстрації незаконною.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.