Справа № 679/1756/14-а
Суддя: Гаврищук Л. П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/679/207/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Гаврищук Л.П.

при секретарі - Василюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нетішинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення шістдесят першої сесії НМР від 26.06.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви та усних пояснень позивача в судовому засіданні, 28 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Нетішинської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Нетішин по вул. Соловєвська. Відповідно до договору про проведення топографо-геодезичних робіт № 032 від 19.06.2014 року позивач отримав кадастровий план даної земельної ділянки до відводу. Рішенням шістдесят першої сесії Нетішинської міської ради VI скликання № 61/1420 «про розгляд звернень громадян щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» йому було відмовлено в наданні такого дозволу у звязку з тим, що земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 та з метою недопущення накладки земельних ділянок на цю територію. Позивач вважає, що дане рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки згідно кадастрового плану земельної ділянки запроектованої до відводу йому, вона не перебуває у власності ОСОБА_2 Крім того рішення Нетішинської міської ради № 256 від 19.10.1995 року про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі 0,61 га, по вул. Соловєвська, 37 в м. Нетішин у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства не може гарантувати набуття нею права власності на вказану ділянку, оскільки ст. 23 Земельного кодексу України ( в редакції 1995 року) та п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» передбачали, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом з обовязковим записом у земельно-кадастрових документах. Однак відповідачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_2 отримала такий державний акт і набула права власності на виділену їй земельну ділянку. Також в додатку до рішення Нетішинської міської ради № 256 від 19.10.1995 року зазначена адреса земельної ділянки виділеної ОСОБА_2 м. Нетішин, вул. Соловєвська, 37, однак там проживає інша особа ОСОБА_3 а земельна ділянка запроектована до відводу позивачу знаходиться кардинально в іншому місці по вул. Соловєвська, в м. Нетішині і відповідачем не надано жодних доказів того, що вона належить на праві власності ОСОБА_2 чи іншій особі і не є вільною.

На підставі наведеного, позивач та його представник просили визнати незаконним рішення субєкта владних повноважень та скасувати його в частині звернення громадян до Нетішинської міської ради «Щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» від 26.06.2014 року № 61/1420 ОСОБА_1 Зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до кадастрового плану запроектованої до відводу ОСОБА_1

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. В письмових запереченнях та в судовому засіданні представник пояснила, що земельна ділянка щодо якої просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою позивач знаходиться у власності ОСОБА_2 Так, відповідно до рішення Нетішинської міської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам м. Нетішин" № 256 від 19.10.1995 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку у розмірі 0,61 га. по вул. Солов'євська в м. Нетішин. З метою недопущення накладки земельних ділянок на цю територію, Нетішинська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказане рішення виносилося на підставі рекомендацій постійної комісії Нетішинської міської ради з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. Земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2 не вилучалася і не викуповувалася, тому її передача у користування іншій особі є порушенням вимог ч.5 ст.116 Земельного кодексу України. Крім того, відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України, на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_2 може реалізувати своє право на отримання державного акту на цю земельну ділянку, однак на даний час вона цього не зробила. На підставі наведеного, представник відповідача просила в позові відмовити, оскільки вважає, що оскаржуване рішення міської ради є законним і таким, що не підлягає скасуванню, а вимоги про зобов'язання міської ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі її у власність є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суд не може підміняти орган місцевого самоврядування у вирішенні земельних питань, які законом віднесені до його компетенції.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні допитаний як спеціаліст ОСОБА_4 - землевпорядник Нетішинського міського виробничого відділу Хмельницької регіональної філії Центру ДЗК пояснив, що на замовлення позивача відділом розроблявся кадастровий план земельної ділянки по вул. Солов'євська в м. Нетішин, на підставі відомостей національної кадастрової системи. Згідно вказаних відомостей, земельна ділянка запроектована для позивача належить Нетішинській міській раді. Свідок пояснив, що йому невідомо чи знаходиться земельна ділянку, на яку розроблявся кадастровий план позивачу, в межах земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_2, оскільки у 1995 році земельні ділянки виділялися без прив'язки до системи координат на місцевості. В той час державні акти також видавалися без такої прив'язки.

Судом встановлено, що 28 червня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Нетішинської міської ради Хмельницької області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га., яка розташована в м. Нетішин по вул. Солов'євська для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі договору на проведення топографо - геодезичних робіт № 032 від 19.06.2014 року позивач отримав кадастровий план даної земельної ділянки, запроектованої до відводу.

Згідно витягу з протоколу засідання постійної комісії Нетішинської міської ради з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища від 18.06.2014 року, комісія вирішила рекомендувати міській раді відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована на вул. Солов'євській, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з тим, що земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 та не є вільною.

Як вбачається з п.1.4 рішення шістдесят першої сесії Нетішинської міської ради VІ скликання № 61/1420 від 26.06.2014 року "Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд", ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність площею 0,1000 га., яка розташована на вул. Солов'євській, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з тим, що земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 та з метою не допущення накладки земельних ділянок на цю територію.

Відповідно змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.140 Конституції України органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях, зокрема, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. б ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений в статті 118 ЗК України.

Так, згідно ч.6, 7 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам м. Нетішин" № 256 від 19.10.1995 року та додатку № 1 до нього, ОСОБА_2, вул. Солов'євська, 37 передано у власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку площею 0,06 га., а також земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,55 га., а всього - 0,61 га.

Згідно ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Дію ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року було зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26.12.1992 року, згідно з даним Декретом.

В статті 1 вказаного Декрету було зазначено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Частиною 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, ні ОСОБА_2, ні її спадкоємці не отримували державний акт про права власності на земельну ділянку, яка виділялася на підставі рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам м. Нетішин" № 256 від 19.10.1995 року. Крім того, представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, щодо якої просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою позивач, знаходиться в межах земельної ділянки, що виділена ОСОБА_2 чи накладається на неї.

Отже, представником відповідача не доведено, що земельна ділянка щодо якої позивач звертався в міську раду з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою перебуває у власності ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження обґрунтованості та правомірності оскаржуваного рішення Нетішинської міської ради №61/1420 від 26.06.2014 року.

Таким чином суд вважає, що рішення Нетішинської міської ради №61/1420 від 26.06.2014 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є необґрунтованим, таким, що суперечить нормам Земельного кодексу України та незаконним.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до кадастрового плану запроектованої до відводу ОСОБА_1, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки суд своїм рішенням не може підміняти орган місцевого самоврядування при вирішенні питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою та оформлення документів на право власності на земельну ділянку, що віднесено до його компетенції.

Однак, відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тому, керуючись вказаною процесуальною нормою, суд вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Нетішинську міську раду Хмельницької області розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 28 квітня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в м. Нетішин по вул. Солов'євській для передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Керуючись ст.ст.81, 116, 118, Земельного кодексу України, ст.24, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.19, 140 Конституції України, ст.ст.11, 71, 94, 160, 161, 162 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення шістдесят першої сесії Нетішинської міської ради VI скликання № 61/1420 від 26.06.2014 року "Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, площею 0,1000 га, яка розташована на вул. Солов'євській, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов'язати Нетішинську міську раду Хмельницької області розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 28 квітня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в м. Нетішин по вул. Солов'євській для передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гаврищук Л.П.