Справа № 2а-4706/11/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/800/1504/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Система Оптимум» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 по справі №2а-4706/11/1370 (№79570/12/9104) за позовом Приватного підприємства «Система Оптимум» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд суду передано вимоги Приватного підприємства «Система Оптимум» (далі - ПП «Система Оптимум», позивач) до Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова (далі - ДПІ у Сихівському районі м. Львова, відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2011 №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 75677,50грн., в тому числі 60542,00грн. - основний платіж та 15135,50грн. - штрафні (фінансові) санкції; №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 60416,25грн., в тому числі 48333,00грн. - основний платіж та 12083,25грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2012 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано прийняті ДПІ у Сихівському районі м. Львова податкові повідомлення-рішення від 01.02.2011 №/0 та №/0.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за спірними господарськими операціями, реальність вчинення яких підтверджується належними первинними документами.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ПП «Система Оптимум» 26.12.2012 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.01.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункту 1.3 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами ДПІ у Сихівському районі м. Львова було проведено позапланову невиїзну перевірку ПП «Система Оптимум» з питань правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість при проведенні взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Втордеревпром» (далі - ТОВ «Втордеревпром») за період з 01.01.2009 по 31.12.2009.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Система Оптимум» вимог пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» внаслідок заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 60542,00грн., в тому числі: за III квартал 2009 року на 36250,00грн., за IV квартал 2009 року на 24292,00грн.; підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 48333,00грн., в тому числі: за вересень 2009 року на 29000,00грн., за грудень 2009 року на 19433,00грн.

Висновок податкового органу про порушення ПП «Система Оптимум» вимог податкового законодавства ґрунтується на неправомірному завищенні валових витрат та формуванні податкового кредиту за спірними господарськими операціями з ТОВ «Втордеревпром» з огляду на нікчемність укладених правочинів, що свідчить про укладання угод з метою отримання податкової вигоди без мети настання реальних правових наслідків.

За результатами перевірки ДПІ у Сихівському районі м. Львова складено акт №18/23-209/35774875 від 18.01.2011 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.02.2011 №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 75677,50грн., в тому числі 60542,00грн. - основний платіж та 15135,50грн. - штрафні (фінансові) санкції; №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 60416,25грн., в тому числі 48333,00грн. - основний платіж та 12083,25грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Проте, слід наголосити, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

В процесі розгляду даної справи суд апеляційної інстанції, дотримуючись вищезазначеного, з достатньою повнотою дослідивши первинні документи, складені за наслідками здійснення операцій з надання позивачеві логістичних послуг, дійшов висновку про відсутність факту реального виконання спірних операцій, виходячи не лише з якогось окремого недоліку, а усіх доказів у їх сукупності, зокрема, з огляду на невідповідність документів вимогам законодавства, недоведеність фактичного надання договірних послуг, відсутність інформації про зміст наданих послуг. До того ж, з досліджених в процесі розгляду справи DVD-дисків, наданих позивачем на підтвердження реальності укладеного правочину вбачається, що існуюча на них інформація не відповідає цільовій чи комерційній діяльності ПП «Система Оптимум», надання якої обумовлена договором від 01.07.2009 про надання логістичних послуг. Доказів, що наявна на DVD-дисках інформація створена саме ТОВ «Втордеревпром», позиваем також не надано.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновок суду апеляційної інстанції щодо правомірності визначення позивачу грошових зобов'язань згідно податкових повідомлень-рішень 01.02.2011 №/0 та №/0 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Система Оптимум» залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012 по справі №2а-4706/11/1370 (№79570/12/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв