Справа № 809/323/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа № 809/323/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.,

за участю секретаря Мельничука Є.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу «По особовому складу» за №701 о/с від 26.12.2014 року в частині дати звільнення, зобовязання внести зміни щодо дати звільнення з 25.08.2014 на 03.09.2014 року, зобовязання виплатити грошове забезпечення з 25.08.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки.

25.05.2015 року позивачем, у звязку із самостійним скасуванням відповідачем оскаржуваного наказу «По особовому складу» за №701 о/с від 26.12.2014 року змінено позовні вимоги, у відповідності до яких позивач просив зобовязати відповідача визначити день свого звільнення шляхом видання окремого наказу із зазначенням дати звільнення, вислуги років та виплати за невикористану відпустку, також просив (відповідно до заяв від 03.06.2015 року) зобовязати відповідача виплатити грошове забезпечення з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно здійснив припинення відносин публічної служби з позивачем в період його тимчасової непрацездатності, не здійснив виплату грошової компенсації за період з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року (період тимчасової непрацездатності), а також не виплатив грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних в позовній заяві та заявах про зміну позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечив, його представником надано письмові заперечення проти заявлених вимог мотивовані тим, що припинення відносин публічної служби позивача здійснено Міністром внутрішніх справ України, яким наказом за №40 о/с «По особовому складу» від 25.01.2014 року звільнено позивача з органів внутрішніх справ у відставку зі зняттям з військового обліку за пунктом 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, при цьому жодним нормативним актом не покладено обовязку на відповідача здійснювати дублювання наказів про звільнення, виданих Міністерством внутрішніх справ України, а також здійснення визначення дати звільнення окремим наказом. Позовні вимог про зобовязання виплатити компенсацію за невикористані відпустки вважає, такими що підлягають закриттю оскільки були предметом судового розгляду в адміністративній справ №809/3184/14.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив з мотивів, викладених в письмовому запереченні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши докази, суд встановив наступне.

З 08.10.1986 року ОСОБА_3 перебував на службі в органах внутрішніх справ на різних посадах, 18.01.1992 року прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ, з 29.04.2013 року обіймав посаду заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, позивачу присвоєне спеціальне звання полковник міліції.

Наказом Міністра внутрішніх справ України за №21 о/с від 15.01.2014 року прийнято рішення не продовжувати строку служби позивача в органах внутрішніх справ понад граничний вік.

25.01.2014 року наказом Міністра внутрішніх справ України за №40 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у відставку (за віком) зі зняттям з військового обліку.

З метою виконання вищевказаних наказів Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області 27.01.2014 року наказом за №43 о/с «По особовому складу» прийнято рішення про звільнення позивача за пунктом 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 27.01.2014 року у відставку (за віком).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі за №809/3184/14 від 24.11.2014 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу №40 о/с від 25.01.2014 року в частині дати видання, наказу №43 о/с від 27.01.2014 року в частині дати звільнення зі служби та зобовязання до вчинення дій і виплату грошової компенсації визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Івано-Франківській області від 27.01.2014 року №43 о/с в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника УМВС України в Івано-Франківській області за п. «а» ст. 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

26.12.2014 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за №701 прийнято рішення про звільнення позивача за пунктом 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 25.08.2014 року у відставку (за віком). Наказ за №43 о/с від 27.01.2014 року скасовано.

19.02.2015 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за №80 о/с скасовано наказ за №701 від 26.12.2014 року.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обовязки визначає Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР за №114 від 29.07.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями, (далі - Положення).

При цьому, суд зазначає, що за відсутності в спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини до них підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України у якому визначені основні трудові права працівників.

Відносини припинення публічної служби позивача регулює наказ Міністра внутрішніх спав України за №40 о/с «По особовому складу» від 25.01.2014 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у відставку (за віком) зі зняттям з військового обліку.

Відповідно до статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обовязків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. №58 зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи».

Враховуючи, що 25.01.2014 року є вихідним днем, то останнім робочим днем і днем звільнення позивача з публічної служби повинен бути наступний робочий день 27.01.2014 року.

Судом встановлено, а сторонами не заперечується факт перебування в період з 22.01.2014 року до 02.09.2014 року позивача на лікуванні в стані тимчасової непрацездатності, про що йому видані відповідні листки непрацездатності.

Суд зазначає, що на відносини звільнення позивача за пунктом «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у відставку (за віком) зі зняттям з військового обліку, внаслідок прийняття рішення про не продовження його строку служби в органах внутрішніх справ понад граничний вік поширюються гарантії встановлені статтею 40 Кодексу законів про працю України.

Частиною 4 вказаної статті Кодексу законів про працю України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як наслідок, в силу дії частини 4 статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з органів внутрішніх справ у відставку (за віком) в період його тимчасової непрацездатності з 22.01.2014 року до 02.09.2014 року є неможливим.

Останнім робочим днем позивача в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області є 03.09.2014 року, який є днем звільнення позивача.

Судом відповідно до довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області встановлено, що відповідачем не здійснено виплата грошового забезпечення позивача за період з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року, а також не здійснено виплату компенсації за невикористані відпустки за 2013 та 2014 роки.

Статтею 19 Закону України «Про міліцію» встановлено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом 12 Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Пунктом 3.2.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007 року встановлено, що особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

При цьому, згідно пункту 1.6 Порядку грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як наслідок, відповідач зобовязаний здійснити виплату грошового забезпечення позивачу за період з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року за нормами, встановленими законодавством, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивачем в році звільнення не використано відпустку за 2013 рік в кількості 45-ти діб та чергову відпустку за 2014 рік в кількості 30-ти діб.

Абзацом 2 пункту 56 Положення встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

За таких обставин, підлягає виплаті позивачу грошова компенсація за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають до задоволення.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача визначити день звільнення, шляхом видання наказу із зазначенням дати звільнення, вислуги років та виплати за невикористану відпустку до задоволення не підлягають, оскільки повноваження щодо звільнення позивача із служби в органах внутрішніх справ на час виникнення спірних правовідносин, у відповідності до пункту 70 Положення (в редакції чинній станом на 25.01.2014 року) було віднесено до компетенції Міністра внутрішніх справ України.

Посилання представника відповідача на наявність підстав для закриття провадження в частині вимог про зобовязання виплатити компенсацію за не використану відпустку заперечень проти позову не обґрунтовують.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі за №809/3184/14 від 24.11.2014 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу №40 о/с від 25.01.2014 року в частині дати видання, наказу №43 о/с від 27.01.2014 року в частині дати звільнення зі служби та зобовязання до вчинення дій і виплату грошової компенсації відмовлено в задоволенні позовних вимог про виплату грошової компенсації, оскільки рішення щодо вказаних питань повинні бути прийняті відповідачем при завершенні процедури звільнення та прийнятті відповідного наказу.

Оскільки відповідачем наказ за №701 від 26.12.2014 року про звільнення позивача за пунктом 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 25.08.2014 року у відставку (за віком) скасовано, процедуру звільнення позивача відповідачем завершено, а рішення щодо вказаних питань при завершенні такої процедури не прийняті, то права позивача у сфері зазначених публічно-правових відносин потребують судового захисту від порушень з боку органів державної влади, а спір між позивачем та відповідачем з приводу виплати грошової компенсації за невикористану відпустку, за таких умов, не є тим самим спором, що розглядався в адміністративній справі за №809/3184/14.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині зобовязання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 рік та 2014 рік є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а позовні вимоги в частині зобовязання визначити день свого звільнення шляхом видання окремого наказу із зазначенням дати звільнення, вислуги років та виплати за невикористану відпустку є такими, що до задоволення не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку з 2013 рік та 2014 рік.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 15.06.2015 року.