Справа № 760/17498/14-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування, перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - ЧАЕС), інвалідом ІІІ групи, в зв'язку з чим він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При зверненні в червні 2014 року до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Управління) позивачу листом від 08 липня 2014 року було відмовлено у здійсненні перерахунку та виплати вказаної допомоги на оздоровлення за минулі періоди. Тому позивач і вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом, яким він просить суд постановити рішення про визнання протиправними дій щодо застосування під час нарахування та перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення положень Бюджетного кодексу України, а також підзаконних нормативно - правових актів, якими передбачені менші розмірі, ніж встановлені статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати неотриманих та недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, зобов'язання відповідачів здійснити нарахування, перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону №796-ХІІ у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за період з 2001 року по дату розгляду справи, зобов'язання відповідачів в подальшому здійснювати зазначені виплати відповідно до статті 48 Закону №796-ХІІ у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат (а.с.1-8)

12.05.2015 ані позивач, ані його представник в судове засідання не з`явилися. В свою чергу, представник Управління заявив клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Відповідно до положень ч.3 ст.52 КАС України судом за клопотання представника Управління до участі в справі було залучено в якості співвідповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр)

09.06.2015 та 19.06.2015 сторони в судове засідання також не з`явилися, натомість як позовна заява, так і подані відповідачами заперечення містять застереження щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі (а.с.8, 101, 113)

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України судом розглянуто справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Так, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зміст поданих заперечень обох відповідачів полягає в тому, що вони не вбачають в своїх діях жодних порушень норм діючого законодавства. Навпаки, звертають увагу суду на порушення саме позивачем передбачених процесуальним законом строків звернення до суду для захисту свого ймовірно порушено права. Так, зокрема, відповідачі зазначають, що з 2001 року позивач не висловлював жодних нарікань щодо можливого неправильного нарахування та виплати йому тих чи інших соціальних виплат. Відтак, просили суд застосувати положення ст.100 КАС України та залишити адміністративний позов без розгляду (а.с.101, 113)

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Аналіз зазначеної норми дає підстави стверджувати про те, що право повинно бути порушеним, на думку позивача, саме на момент звернення в суд із позовом. Позовні вимоги не можуть бути заявлені на майбутнє, оскільки захисту на момент звернення до суду підлягає лише вже ймовірно порушене право.

Як вбачається з позовної заяви та наданих позивачем документів, підставою звернення в суд слугувала відповідь Управління від 08 липня 2014 року за №260/оп/3-588-625, в якій останнє зазначило, що призначені до виплати суми щорічної допомоги на оздоровлення позивачу за 2001-2005 роки здійснювались в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 2005 по 2013 роки - в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.12-13)

Таким чином, вимоги позивача пов`язані саме із вищезазначеними періодами (визнання незаконними дій відповідачів по нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до положень Бюджетних законів і актів КМУ та відповідно визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо ненарахування та невиплаті у розмірах, які безпосередньо встановлені Законом №796-ХІІ, цієї компенсаційної виплати, зобов`язанні останніх здійснити такі нарахування та виплати)

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України)

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду, зокрема, на стадії судового розгляду (ч.2 ст.100 КАС України)

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана 12.08.2014 (а.с.23), про що свідчить відтиск штампу на конверті, про своє ймовірно порушене право позивач дізнався 08.07.2014, а відтак з урахуванням встановленого статтею 99 КАС України строку, розгляд позовних вимог по суті за період до 6-місячного терміну з цієї дати, тобто період, який охоплюється часом до 2014 року (фактично з 2001 по 2013 рік включно як наполягає позивач) в розумінні КАС України є неможливим, а вимоги є такими, які слід залишити без розгляду.

Саме на це звертав увагу і суд касаційної інстанції в своїй ухвалі від 02 грудня 2014 року по цій справі, в якій зазначив, що пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позову без розгляду (а.с.78 на звороті)

Щодо тверджень позивача в частині, що стосується необхідності захистити його порушене право за період від дня звернення до суду із даним позовом по час постановлення рішення у справі, зокрема, в період 2014 року та в подальшому, то суд вважає, що перші є неспроможними, а другі - не можуть апріорі підлягати захисту.

Так, сторонами не заперечується, що позивач перебуває на обліку в Управлінні як отримувач компенсації на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалід ІІІ групи з 01.09.2001 року.

Відповідно до наданих відповідачами заперечень в травні 2015 року зазначена допомога за 2014 рік нараховується та обчислюється згідно Закону №796-ХІІ та Постанови КМУ 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.101, 113)

Згідно довідки від 28 травня 2015 року за №03/324-08 Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат позивачу за 2014 рік щорічна допомога на оздоровлення була нарахована в серпні та отримана 11.09.2014 року, тобто після звернення в суд із даним позовом (а.с.119)

Вирішуючи питання про те, чи правомірно було нараховано та виплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік у порядку та розмірі, встановленому КМУ, слід звернутися до п.67 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким відповідно до Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було доповнено Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і який набрав чинності 03 серпня 2014 року.

Так, цим пунктом передбачено, що норми і положення ст.48 Закону №796-ХІІ застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

За таких обставин підстав стверджувати про протиправність дій відповідачів по нарахуванню та виплаті щомісячної допомоги позивачу на оздоровлення в 2014 році немає.

Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право КМУ визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п. п. 2, 3 ст.116 Конституції України.

Міністерство праці і соціальної політики України як головний розпорядник коштів забезпечує через місцеві органи праці та соціального захисту населення виплату допомоги на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно Постанов КМУ від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня - управління праці та соціального захисту населення беруть бюджетні зобов`язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст.51 Бюджетного кодексу України.

Розміри щорічної допомоги на оздоровлення відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія Закону №796-ХІІ встановлюється цим законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень КМУ. Відповідно до положень Закону №796-ХІІ визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання КМУ.

Вищезазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» неконституційними визнані не були, а тому підлягають застосуванню.

Так, постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено, що інвалідам ІІІ групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі 90,00 грн.

Таким чином, розмір вищевказаної допомоги позивачеві обчислений відповідно до вимог законодавства України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2013 року К/800/40990/13 та від 25 лютого 2014 року К/800/24118/13.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В свою чергу, відповідачі як суб`єкти владних повноважень в установленому законом порядку відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України спростували твердження позивача.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача в подальшому здійснювати зазначені виплати відповідно до ст.48 Закону №796-ХІІ, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доводи, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, відтак підстав для задоволення позову в цій частині вимог суд не вбачає.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на те, що в тексті позовної заяви позивачем згадується про його право, передбачено ст. 48 Закону №796-ХІІ, на отримання одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, проте така вимога ним не заявляється.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом неодноразово направлялися судові виклики в судове засідання як позивача, так і його представника, проте вони в судове засідання жодного разу не з`явилися, своїм правом уточнити чи доповнити вимоги не скористалися (а.с.99, 112)

Керуючись ч. 1 ст.6, ст. ст. 99, 100, 122 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування, перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за період 2014 року і на майбутнє, - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування, перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2001 по 2013 роки включно, - залишити без розгляду.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.С. Кицюк