Справа № 809/221/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Справа № 876/2186/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та стягнення грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.10.2014 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та стягнення грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати, та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 22.07.1997 року по 28.03.2014 року перебувала на державній службі в Долинському районному центрі зайнятості, обіймаючи різні посади, що підтверджується записом в трудовій книжці. У зв'язку із скороченням чисельності працівників Долинського районного центру зайнятості, позивача на ряду з іншими, було письмово попереджено за два місяці про наступне вивільнення. Не чекаючи двомісячного строку ОСОБА_1 подала заяву директору Івано-Франківського обласного центру зайнятості ОСОБА_3, в якій просила скоротити термін попередження про вивільнення і звільнити її з займаної посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 28.03.2014 року.

Наказом Івано-Франківського обласного центру зайнятості № 184 позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу організації працевлаштування населення Долинського районного центру зайнятості у зв'язку із скороченням посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 28.03.2014 року.

Після звільнення, позивач взята на облік в управління Пенсійного фонду України в Долинському районі і отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 01.04.2014 року.

Оскільки позивач звільнена з роботи у зв'язку із скороченням посади (п.1 ст. 40 КЗпП України), відповідач відмовив її у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно з абзацом 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про зайнятість населення», (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, та військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», за умови їх реєстрації в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності підходящої роботи гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною тринадцятою статті 37 Закону України «Про державну службу» (надалі також - Закон № 3723-XII), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

З 20 січня 1994 року діють і норми Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Відповідно до частини першої статті 21 згаданого Закону особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Передбачена частиною тринадцятою статті 37 Закону № 3723-XII грошова допомога є одноразовою і входить до матеріального та соціально-побутового забезпечення державних службовців і є складовою частиною трудового договору (контракту) (розділ VII зазначеного Закону).

26 листопада 2013 року Конституційний Суд України у справі № 1-14/2013 прийняв Рішення та надав висновки щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII, згідно з якими положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з наступними змінами в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року №3721-ХІІ з наступними змінами необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 цього Закону рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З цього приводу Верховним Судом України в Постанові від 14 жовтня 2014 року за №21-281а14, зазначено, що грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тому, розірвання трудового договору з державним службовцем з підстав, визначених у пункті 2 частини першої статті 40 КЗпП, не може нівелювати право державного службовця на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років, та підтверджується постановою Верховного суду України від 26 травня 2015 року за №2а/0470/9130/11.

Наявний в позивача на час звільнення стаж державного службовця 16 роки, 8 місяців та загальний страховий стаж 40 років, 5 місяців, 21 днів підтверджується розрахунком стажу, виданий управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районів Івано-Франківської області.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо твердження відповідача про виключення 01.04.2014 року із статті 37 Закону № 3723-XII частини тринадцятої, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 року, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За наведених обставин, факт призначення пенсії державного службовця позивачу з 01.04.2014 року, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області не може слугувати підставою для відмови їй у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки право на вихід на пенсію державного службовця позивач отримала в день звільнення, а саме 28.03.2014 року, тобто до вступу в силу Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Колегія суддів дійшла висновку, що стаж роботи на державній службі позивача становить більше 10 років, а страховий стаж більше 40 років, та те, що позивача звільнено з роботи 28.03.2014 року, відповідач зобов'язаний виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та стягнення грошової допомоги - задовольнити.

Визнати протиправними дії Івано-Франківського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів.

Зобов'язати Івано-Франківський обласний центр зайнятості виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів у розмірі 15225 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 19.06.2015 року