Справа № 807/167/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/167/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Штефанюк Н.І.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 до Прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу,

керуючись статтями 160-163 КАС України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 17 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Постанову складено у повному обсязі 22 червня 2015 року.

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до прокуратури Закарпатської області, якою просить суд визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обовязки прокурора Закарпатської області № 1139к від 29 грудня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працює на посаді прокурора прокуратури м. Ужгорода з 18 червня 2014 року згідно наказу прокурора Закарпатської області № 505. Наказом виконувача обовязків прокурора Закарпатської області № 1139к від 29 грудня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивачу, прокурору прокуратури міста Ужгорода, оголошено догану. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення, слугували результати перевірки прокуратурою міста Ужгорода виконання вимог галузевих наказів Генерального прокурора України, зокрема неналежне виконання позивачем службових обовязків та допущення грубих порушень вимог Закону України "Про прокуратуру", наказу Генерального прокурора України № 3гн-2012 "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів", діючого на період прийняття постанови про проведення перевірки наказу Генерального прокурора України № 111-2012 та затвердженого ним Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів. Позивач, зокрема, вказує що виконуючи свої службові обовязки за період роботи в прокуратурі міста Ужгорода (18 червня 2014 року по 29 грудня 2014 року) нею було підготовлено 11 постанов про проведення перевірок в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів, за наслідками яких внесено 6 подань, 79 заяв про видачу судових наказів щодо стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму понад 0,5 млн. грн. та 3 позовні заяви на суму біля 0,3 млн. грн., які судом задоволено в повному обсязі. Отже, на думку позивача, висновок прокуратури Закарпатської області про грубе порушення нею вимог наказу Генерального прокурора України № 3гн-2012 та Закону України "Про прокуратуру" є упередженим та таким, що не ґрунтується на нормах Закону. Також позивач вказує, що надуманими є звинувачення прокуратури Закарпатської області з приводу порушення нею вимог статті 46 частини 2 та статті 48-1 Закону України "Про прокуратуру" та статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури щодо недопущення поведінки, яка може зашкодити репутації та авторитету органів прокуратури. Підставою для такого висновку прокуратури Закарпатської області стало проходження ОСОБА_1 02 грудня 2014 року із власної ініціативи медичного освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю та посилання при цьому на наявність конфлікту на роботі. Як наслідок, указана подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури. Водночас, як зазначає позивач, жодного ганебного вчинку чи проступку, за який передбачена відповідальність Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, прокуратурою області не встановлено, так само як і не вказано, яким чином подія щодо проходження нею 02 грудня 2014 року медичного освідчення викликала суспільний резонанс, а відтак могла завдати шкоди авторитету органів прокуратури. Відтак, вважає оскаржуваний наказ необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення. Зокрема, відповідач вказав, на виконання розпорядження виконувача обовязків прокурора області № 78 від 10 грудня 2014 року відділом захисту конституційних прав громадян та інтересів держави прокуратури області з виїздом до прокуратури міста Ужгорода перевірено організацію роботи щодо виконання вимог Конституції України, Законів України "Про прокуратуру", галузевих наказів Генерального прокурора України. 18 серпня 2014 року прокурором міста Ужгорода прийнято постанову про проведення перевірки у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради з питань охорони праці. Проведення перевірки за цією постановою доручено прокурору прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_1, що підтверджується відомостями, внесеними останньою як виконавцем документу в компютерному програмному комплексі "Єдина система статистики та аналізу органів прокуратури України". Згідно вивчених під час перевірки матеріалів, прокурором прокуратури ОСОБА_1 в порушення вимог пунктів 10.3, 10.4 та 10.5 наказу Генерального прокурора України № 3гн-2012, при проведенні перевірки упродовж чотирьох місяців вивчалось рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради "Про організацію громадських робіт у 2014 році" № 29 від 29 січня 2014 року. Інші перевірочні заходи не вживались, відповідальні особи не були опитані, документи не витребувані. Відповідно до п. 3.1 наказу Генерального прокурора України №3гн, прокурорів зобовязано не рідше одного разу на місяць вивчати законність актів, які видаються місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради "Про організацію громадських робіт у 2014 році", яке було предметом перевірки прийнято 29 січня 2014 року. Таким чином, як зазначає відповідач, проведення зазначеної перевірки лише у серпні поточного року вказує на порушення зазначених вимог наказу. Більше того, оскарження даного рішення органу місцевого самоврядування, строк дії якого поширюється тільки на поточний рік, лише у грудні 2014 року, свідчить про порушення вимог пункту 2.4 Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо підстав для проведення перевірки, що потягло за собою подачу формального позову про скасування рішення, яке втратить чинність до завершення його розгляду та штучного нарощування показників. Що стосується викладених у наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обставин порушення вимог статті18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вони також відповідають фактично встановленим та підтвердженим у ході проведення прокуратурою області службового розслідування, призначеного розпорядженням виконувача обовязків прокурора області № 12 від 22 грудня 2014 року. Порушення цієї норми позивачем полягає не у проходженні нею медичного огляду з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння в Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю та посилання при цьому наявності конфлікту на роботі, що набуло негативного суспільного резонансу, спричинило критичні публікації в ЗМІ, викликало негативну оцінку громадськості та завдало шкоду авторитету прокуратури, як це розуміє позивач, а в наступному. Так, вищевказана норма зобовязує працівника прокуратури не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Відтак, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви частково, виходячи з наступного.

Відповідно до оглядової довідки на прокурора прокуратури міста Ужгорода юриста 3 класу ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 167), остання на підставі листа Національної академії прокуратури України № 06/1145/54 від 20 червня 2013 року наказом прокурора області № 856 від 01 серпня 2013 року направлена для проходження переддипломної практики (стажування) в прокуратуру міста Ужгорода. Атестацію у звязку із закінченням терміну стажування пройшла 18 червня 2014 року. Рішенням атестаційної комісії прокуратури Закарпатської області від 18 червня 2014 року визнана такою, що план стажування виконала у повному обсязі та готова до самостійної роботи на посаді прокурора прокуратури районного рівня. Наказом прокурора області № 505к від 18 червня 2014 року призначена на посаду прокурора прокуратури міста Ужгорода Закарпатської області на умовах безстрокового трудового договору. У липні 2014 року закінчила Національну академію прокуратури України та отримала повну вищу юридичну освіту за спеціальністю "правознавство" і здобула кваліфікацію юриста за освітньо-кваліфікаційним рівнем "магістр".

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, 29 грудня 2014 року наказом № 1139к виконувача обовязків прокурора Закарпатської області за неналежне виконання службових обовязків, повязаних із здійсненням нагляду за додержанням і застосуванням законів, а також порушення статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури прокурорам прокуратури міста Ужгорода юристу 3 класу ОСОБА_5, юристу 3 класу ОСОБА_1 та юристу 3 класу ОСОБА_6 - було оголошено догани кожному (Т. 1 а.с.а.с. 14-16, 100-102). Із вказаним наказом позивач був ознайомлений 29 січня 2015 року, про що свідчить її підпис на вказаному наказі (Т. 1 а.с. 103 (на звороті)).

Винесенню даного оскаржуваного наказу передувало заслуховування на оперативній нараді від 24 грудня 2014 року. Згідно даного наказу позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у звязку з тим, що позивач як прокурор прокуратури міста Ужгорода під час проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів допущено грубі порушення вимог наказів Генерального прокурора України № 3гн-2012 "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів", №111-2012 та затвердженого ним Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів, що полягали в наступному (далі - Положення). 18 серпня 2014 року, прокурором міста прийнято постанову про проведення перевірки у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради з питань охорони праці. Проведення перевірки за цією постановою доручено прокурору прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_1, що підтверджується відомостями, внесеними останньою як виконавцем документу в компютерному програмному комплексі "Єдина система статистики та аналізу органів прокуратури України". Крім того, 02 грудня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 взяли участь у святкуванні дня працівників прокуратури окремими працівниками прокуратури міста Ужгорода в ресторані одного із туристично-оздоровчих закладів області. Маючи намір приховати від керівництва прокуратури області вказаний факт ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1, разом з іншими працівниками прокуратури міста Ужгорода, з власної ініціативи пройшли медичне освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю, посилаючись при цьому на наявність конфлікту на роботі.

Щодо неналежного виконання службових обовязків, повязаних із здійсненням нагляду за додержанням і застосуванням законів, що допущені з точки зору відповідача позивачем.

18 липня 2014 року прокурор міста Ужгорода прийняв постанову щодо проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, ДЮСШ № 1 та федерації футболу міста Ужгорода (Т. 1 а.с.а.с. 197, 198, Т. 2 а.с.а.с. 1, 2).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що перевірку згідно вказаної постанови проводив прокурор прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_1 (позивач).

12 грудня 2014 року за результатами такої перевірки була складена позовна заява. Складання такої позовної заяви також не заперечується сторонами (Т. 2 а.с.а.с. 10-14, 25-29).

Однак, відповідно до листа голови Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року за № 22355/15 такий адміністративний позов був зареєстрований лише 31 грудня 2014 року № 308/16452/14-а. 19 травня 2015 року справа № 308/16452/14-а була направлена в апеляційну інстанцію у звязку із надходженням апеляційної скарги (Т. 2 а.с.а.с. 23, 24).

Відповідно до відповіді міського голови міста Ужгорода від 17 червня 2015 року за № 1396/13-17, що надана на запит адвоката ОСОБА_2 (представник позивача) (Т. 1 а.с.а.с. 195, 196), на адресу виконавчого комітету Ужгородської міської ради надходила постанова прокуратури міста Ужгорода про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, ДЮСШ № 1 та федерації футболу м. Ужгорода від 18 серпня 2014 року. В ході перевірки прокуратурою міста Ужгорода упродовж серпня-листопада 2014 року проводився ряд перевірочних дій у формі опитування службових осіб виконавчого комітету, ознайомлення з необхідними оригіналами документів та інформаційними програмами в службових кабінетах виконавчого комітету. За результатами проведеної перевірки, 12 грудня 2014 року прокуратурою міста Ужгорода в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради було подано адміністративний позов до виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо скасування пункту 2 рішення виконкому № 29 від 29 січня 2014 року. З метою ефективного використання державних коштів та з урахуванням вимог адміністративного позову, виконавчим комітетом прийнято рішення № 23 від 28 січня 2015 року "Про організацію громадських робіт у 2015 році". 07 травня 2015 року на адресу міської ради надійшла ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року про залишення позову без розгляду у звязку з клопотанням прокурора. На вказану ухвалу 12 травня 2015 року Ужгородською міською радою було подано апеляційну скаргу.

Таким чином судом встановлено, що на виконання постанови від 18 серпня 2014 року позивачем вчинялися відповідні дії, щодо проведення відповідної перевірки. З приводу ефективності вчинених дій оцінка надана в оскаржуваному наказі.

Однак, при вирішенні даного спору суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, що затверджений Постановою Верховної ради України від 06 листопада 1991 року за № 1796-XII (далі по тексту Статут), дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури. Відповідно до статті 11 Статуту, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку.

Вказана норма кореспондується із змістом статті 149 КЗпП України, якою крім іншого визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до листа виконувача обовязків прокурора міста Ужгорода від 16 червня 2015 року за № 64-3507вих15 (Т. 1 а.с.а.с. 216, 217), у період з 18 серпня 2014 року по 18 грудня 2014 року відповідно до статистично-аналітичної системи органів прокуратури ЄССА з визначення фільтру "період внесення даних" значиться підготовленими відповідно до таблиці № 9 форми П наданими ОСОБА_1 - 25 вказівок у порядку статті 36 КПК України, скасована 1 постанова про закриття кримінального провадження. Відповідно до даних Єдиного реєстру досудових розслідувань з застосуванням відомостей про кримінальні провадження внесені за період з 18 серпня 2014 року по 18 грудня 2014 року без застосування можливостей "Генератора запитів" за СВ Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області значаться зареєстрованими 1251 кримінальне провадження, у 56 з яких ОСОБА_1 призначена старшим прокурором. За період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року прокурором прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_1 витребувано для вивчення 56 кримінальних проваджень, 3 вказаних проваджень за період з 18 серпня 2014 року по 18 грудня 2014 року витребувано для вивчення 31 кримінальне провадження. У 2014 році направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 3 обвинувальні акти, у тому числі у період з 18 серпня 2014 року по 18 грудня 2014 року 2 обвинувальні акти. Відповідно до даних ЄССА за вказаний період ОСОБА_1 внесено до електронної системи відомості про 35 поданих заяв про видачу судових наказів. Окрім вказаного, у вказаний період ОСОБА_1 внесене до ЄССА відомості про прийняття постанови про проведення перевірок у 6 випадках. Відповідно до даних вхідної-вихідної кореспонденції фактично виконано 25 завдань, доручень, листів орієнтування та інших. Із них за період з 18 серпня 2014 року по 18 грудня 2014 року виконано 10 різного роду.

Відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за неналежне виконання службових обовязків, повязаних із здійсненням нагляду за додержанням і застосуванням законів, на думку суду, не було взято до уваги завантаженість позивача у період з 18 серпня 2014 року, а також стаж роботи позивача в органах прокуратури.

Щодо порушення, з точки зору відповідача, позивачем статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

В оскаржуваному наказі відповідач також вказав, що крім того, 02 грудня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 взяли участь у святкуванні дня працівників прокуратури окремими працівниками прокуратури міста Ужгорода в ресторані одного із туристично-оздоровчих закладів області. Маючи намір приховати від керівництва прокуратури області вказаний факт ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1, разом з іншими працівниками прокуратури міста Ужгорода, з власної ініціативи пройшли медичне освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю, посилаючись при цьому на наявність конфлікту на роботі. Указана подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури. Під час встановлення фактичних обставин, усі троє названі працівники проявили нещирість, надавши неправдиву інформацію щодо обставин цієї події.

Суд вважає за необхідне вказати наступне. Святкування професійного свята є особистою бажанням (особистим відношенням) працівника, який належить до певної професії. І впливати на ці особисті бажання відповідач позбавлений законодавчо встановленої можливості. Під час розгляду даної справи встановлено що святкування, про яке вказує відповідач, відбувалося із 19 годин 02 грудня 2014 року, тобто після закінчення робочого часу. Проходження медичного освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння не може розцінюватися як приховування від керівництва факту святкування дня прокуратури.

Щодо нещирості та надання неправдивої інформації щодо обставин святкування дня прокуратури, то ці обставини на переконання суду, свідчать про характеризуючі особливості конкретного працівника, а не про наявність підстав для притягнення до відповідальності.

Відповідно до статті 48-1 Закону України "Про прокуратуру, Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури схвалюється всеукраїнською конференцією працівників прокуратури і затверджується Генеральним прокурором України. Прокурори і слідчі прокуратури зобовязані неухильно дотримуватися вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури у своїй службовій діяльності та поза нею. Порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ні Законом України "Про прокуратуру", ні Статутом не встановлено відповідальності за порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Відповідно до статті 18 (на яку посилається відповідач в оскаржуваному наказі) Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, що схвалений всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затверджений наказом Генерального прокурора України 28 листопада 2012 року № 123, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих, передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. Працівнику прокуратури слід уникати особистих звязків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і обєктивність виконання професійних обовязків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При зясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури з метою ухилення від відповідальності.

Порушень вимог статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури судом під час розгляду даної справи та на які вказує відповідач в оскаржуваному наказі не встановлено.

Крім того, суду не було надано доказів, що указана відповідачем подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Вказані критерії при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не були дотриманні.

Відповідно до статті 10 абзацу 3 Статуту, прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження на посаді, звільнення, крім пониження в посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України.

Суд також вважає за необхідне вказати також на те, що позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу, що підписаний виконувачем обовязків прокурора Закарпатської області Р. Балита, в той час як відповідно до статті 10 Статуту такими повноваженнями наділений лише прокурор області, який відповідним чином призначений на цю посаду.

Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що оскаржуваним наказом до дисциплінарної відповідальності було притягнуто трьох осіб. Так, до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів звернулася саме ОСОБА_1. Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до статті 3 частини 1 пункту 8 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Тобто притягненням до дисциплінарної відповідальності інших осіб права, свободи та інтереси позивача ОСОБА_1 не були порушені. Вказані особи не позбавлені права звернення до суду.

Керуючись статтями 2, 11, 52, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 до Прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати Наказ виконувача обовязків прокурора Закарпатської області № 1139к від 29 грудня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності юриста 3 класу ОСОБА_1.

У задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_7