Справа № 820/16067/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/800/66648/14

К/800/665/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів та Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р.

у справі № 820/16067/14

за позовом Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправною і скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - позивач, УДСО) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач, СДПІ у м. Харкові) про визнання протиправною і скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії СДПІ у м. Харкові зі здійснення нарахування і стягнення з УДСО пені в сумі 23081,97 грн. Зобов'язано СДПІ у м. Харкові зарахувати в рахунок грошових зобов'язань УДСО зі сплати податку на додану вартість пеню. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі СДПІ у м. Харкові, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

УДСО у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р. скасувати в частині відмови в задоволенні позову і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу СДПІ у м. Харкові, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р. в частині задоволення позову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем сплачено грошові зобов'язання з ПДВ за січень 2014 року шляхом перерахування грошових коштів з відкритих ним в установах банків рахунків, зокрема, платіжним дорученням від 25.02.2014 року № 1603 на суму 146270,0 грн. з рахунку № 4 в ПАТ «Банк «Грант» м. Харкова, платіжним дорученням від 27.02.2014 року № 1935 на суму 320000,0 грн. з рахунку № 8622 в ХГРУ ПАТ «Приватбанк», платіжним дорученням від 27.02.2014 року № 1936 на суму 380000,0 грн. з рахунку № 4 в ПАТ «Банк «Грант» м. Харкова, платіжним дорученням від 26.02.2014 року № 1930 на суму 630000,0 грн. з рахунку № 0001 в ПАТ «Брокбізнесбанк» м. Київ, яке фактично проведено цим банком 28.02.2014 року.

Згідно наданої відповідачем в телефонному режимі 03.04.2014 року інформації, позивачу стало відомо, що сплачені позивачем 26.02.2014 року через ПАТ «Брокбізнесбанк» кошти з ПДВ в сумі 630000,00 грн. на відповідний казначейський рахунок не надійшли, у зв'язку з чим, виник податковий борг з податку на додану вартість.

Листом УДСО від 17.03.2014 року № 48/9-838/Мз контролюючий орган повідомлено, що ненадходження до бюджету сплачених платіжним дорученням від 26.02.2014 року № 1930 коштів у розмірі 630000,0 грн. зі сплати ПДВ за січень 2014 року сталося не з вини позивача, а з вини тимчасової адміністрації ПАТ «Брокбізнесбанк», призначеної постановою Правління НБУ від 28.02.2014 року № 107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних».

В період з 01.05.2014 року по 31.08.2014 року у відношенні УДСО податковим органом нарахована пеня по податку на додану вартість в сумі 23081,97 грн., що була погашена наступним чином: 26.05.2014 року в сумі 4106,27 грн. за рахунок коштів, що надійшли платіжним дорученням №4643 від 26.05.2014 року; 25.06.2014 року в сумі 4526,83 грн. за рахунок коштів, що надійшли платіжним дорученням №5647 від 25.06.2014 року; 30.07.2014 року в сумі 7070,99 грн. за рахунок коштів, що надійшли платіжним дорученням №7113 від 30.07.2014 року; 28.08.2014 року в сумі 7377,88 грн. за рахунок коштів, що надійшли платіжним дорученням №8174 від 28.08.2014 року.

Зазначена сума пені нарахована через неперерахування ПАТ «Брокбізнесбанк» коштів до бюджету за платіжним дорученням УДСО від 26.02.2014 року №1930 в сумі 630000,0 грн., що було проведено банком 28.02.2014 року.

Також 02.09.2014 року СДПІ у м. Харкові прийнято податкову вимогу №79-25 від 01.09.2014 року, відповідно до якої станом на 31.08.2014 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 6440867,31 грн.

Відповідно до п. 8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 22.3, 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (п.п.16.5.2 п.16.2 ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Відповідно до п.п. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається, серед іншого, при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Згідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

При цьому порядок ведення органами державної податкової служби обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платників податків у зв'язку із несвоєчасним погашенням узгодженого грошового зобов'язання, та пені на податкове зобов'язання, нараховане контролюючим органом у разі виявлення його заниження встановлено Інструкцією про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.12.2010 року № 953, що зареєстрований Міністерством юстиції України 27.12.2010 року за № 1350/18645.

Так, за змістом п. 2.10 вказаного порядку встановлено, що за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів і інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, якщо таке несвоєчасне або неповне перерахування відбулось через порушення банком строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» пеня не нараховується.

Відповідно до п. 57.4 ст. 57 Податкового кодексу України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що перерахування до бюджету не в повному обсязі сплаченої позивачем суми податку на додану вартість у розмірі 630000,0 грн. відбулось через порушення банком строку зарахування податку до бюджету, встановленого Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», то притягнення до відповідальності за неперерахування коштів до бюджету має бути застосовано у відношенні до такого банку.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів до бюджету несе банк. Оскільки позивач у вказаних спірних правовідносинах здійснив усі передбачені законодавством дії по сплаті відповідних сум ПДВ до бюджету, дії відповідача щодо нарахування та стягнення з УДСО спірної суми пені є протиправними.

Крім того, оскільки дії податкового органу щодо нарахування та стягнення пені у розмірі 23081,97 грн. є протиправними, то така стягнута сума має бути зарахована в рахунок грошових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість.

Щодо скасування податкової вимоги від 01.09.2014 №79-25 та внесення інформації до інтегрованій картки платника податку інформацію про наявну у нього переплату податку на додану вартість в сумі 12214,66 грн., колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що УДСО 18.08.2014 року складено і подано до СДПІ у м. Харкові податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року на суму 1516607,00 грн.

СДПІ у м. Харкові прийнято податкову вимогу №79-25 від 01.09.2014 року, якою позивача повідомлено про наявність, станом на 31.08.2014 року, суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями за липень 2014 року у розмірі 640867,31 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового Кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Положеннями п.п. 60.1.1, п. 60.1, 60.2, ст. 60 вказаного Кодексу встановлено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення. У випадках, визначених п.п. 60.1.1 п. 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено судами, за рахунок здійснення позивачем платіжними дорученнями від 24.09.2014 року №№ 9001, 9002 та від 29.09.2014 року №№ 9254, 9255 поточних платежів з податку на додану вартість (за серпень 2014 року) відбулось погашення податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями за липень 2014 року.

Таким чином, податкова вимога №79-25 від 01.09.2014 року є відкликаною з 29.09.2014 року, оскільки податковий борг зазначений в цій вимозі був погашений.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 31.08.2014 року переплата з податку на додану вартість в інтегрованій картці позивача відсутня внаслідок ненадходження до бюджету сплачених УДСО 28.02.2014 року з рахунку №0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" м. Києва згідно платіжного доручення від 26.02.2014 року №1930 коштів в сумі 630000,00 грн.

Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року № 765, що зареєстрований Міністерством юстиції України 27.12.2010 року за № 1350/18645 (далі - Порядок).

Пунктом 3 розд. І Порядку визначено, що інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Відповідно до п. 9 розд. ІІ Порядку для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Згідно п. 2 розд. ІІІ Порядку, зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Отже, сума податку на додану вартість у розмірі 630000,00 грн. може бути відображена відповідачем в інтегрованій картці позивача тільки у разі отримання СДПІ у м. Харкові відомостей від органів Державної казначейської служби України про зарахування вказаної суми до відповідного бюджету.

Таким чином, саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, щодо часткової обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційних скарг порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційні скарги позивача та відповідача підлягають відхиленню, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів відхилити.

2.Касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області відхилити.

3.Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 р. залишити без змін.

4.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун