Справа № 2а-6111/10/0470
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2015 р. м. Київ К/800/21704/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Борисенко І.В.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Титенко М.П.

представників сторін:

позивача Дмитренко О.Г.

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуЗахідно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року
у справі№2а-6111/10/0470
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Юста»
доЗахідно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби
провизнання недійсним рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Юста» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Фірма «Юста») звернулось до суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, Західно-Донбаська ОДПІ) про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30 квітня 2010 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Західно-Донбаської ОБДІ від 30 квітня 2010 року №.

Вважаючи рішення суду апеляційної інстанцій таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких у її задоволенні просив відмовити.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 квітня 2010 року працівниками відповідача була проведена перевірка ТОВ «Фірма «Юста» з питань дотримання вимог Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та постанови Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

За результатами перевірки 16 квітня 2010 року складений акт № 00000125, в якому зафіксовано, зокрема, допущення позивачем порушень абзаців 9, 12, 15, 23 пункту 1.2 глави 1, пунктів 2.2 та 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, яке полягало у неоприбуткувані готівкових коштів у повній сумі її фактичного надходження у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків на загальну суму 20213,34 грн.

На підставі висновків Акта перевірки Західно-Донбаська ОДПІ 30 квітня 2010 року прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №, яким згідно зі статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 101066,70 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваного позивачем рішення.

За результатами розгляду апеляційної скарги позивача, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд зауважив, що за непроведення позивачем своєчасного оприбуткування у касі готівки відповідальність передбачена Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому рішення про накладення штрафних (фінансових) санкцій, прийняте на підставі Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є протиправним.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції підставою для накладення на позивача штрафних (фінансових) санкцій стало виявлення податковим органом порушення порядку оприбуткування у касі готівки, а саме несвоєчасне роздрукування «z» - звітів за 19 березня 2010 року, 31 грудня 2009 року, 08 грудня 2009 року, 07 жовтня 2009 року та 28 серпня 2009 року.

Згідно з підпунктом 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Положення №637) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95 у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Указ №436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 Вимог усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення №637 свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО. У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення №627 до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та абзацу третього частини першої статті 1 Указу № 436/95 відповідно.

Такі висновку суду узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 13 березня 2014 року у справі №21-5а14.

Наведене свідчить про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за допущене ним порушення вимог пункту 2.6 Положення №637, що і стало підставою для постановлення судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 226, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року у справі №2а-6111/10/0470 скасувати.

3. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року у справі №2а-6111/10/0470 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: І.В. Борисенко

Т.М. Шипуліна