Справа № 170/361/15-а
Суддя: Сушик Н. В.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 170/361/15-а
Провадження № 2-а/170/18/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015 смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Сушик Н.В.,

при секретарі - Копитко І.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Шацьк адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ТН ВДАІ з обслуговування м. Ковель та району ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 №039554 від 23.05.2015 року у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій відповідача неправомірними.

Позов обгрунтовано тим, що згідно із зазначеною постановою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 травня 2015 року об 17 год. 20 хв. в м. Ковель, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на регульованому перехресті вул. Варшавська- Шевченка, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, а також здійснив обгін попутнього автомобіля блище 50 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 8.7.3 (е) та 14.6 (в) Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За дане правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає зазначену постанову незаконною, такою що не відповідає фактичним обставинам справи, винесену з грубим порушенням норм КУпАП, оскільки вказаних правопорушень не вчиняв. Так, 23.05.2015 року о 17 год. 20 хв. в м. Ковель, керуючи автомобілем ЗАЗ Ланос, рухаючись за великогабаритними автомобілями в колоні, помітив жовтий сигнал світлофора лише після дорожньої розмітки 1.12 (блище ніж 10 м. перед світлофором, тому відповідно до п. 8.11 ПДР, не вдаючись до екстренного гальмування, не створюючи перешкод іншим учасникам руху, з метою уникнення ДТП, рухався далі, такими діями він забезпечив безпеку дорожнього руху. Вважає також, що працівники міліції не вірно оцінили всі обставини даної події, оскільки знаходились на відстані 60-70 м від світлофора. Винуватість не визнав, доказ працівників ДАІ у виді відеофіксації події вважає не допустимим доказом, оскільки технічний засіб не входить в Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах ДАІ УМВС України для виявлення та фіксування порушень ПДР. Також позивач не визнав свою винуватість в порушенні правил обгону. Так, рухаючись в колоні великогабаритних автомобілів, враховуючи те, що водій однієї з-них, що рухалась перед ним почав зменшувати швидкість, він здійснив маневр обгону. Починаючи маневр обгону, він не знав та не міг припустити про наявність знаку "Пішохідний перехід", крім цього, рухаючись за вантажівкою його помітити не міг. Під час виконання маневру, відмінити його та повернутись в попереднє положення він не мав можливості, оскільки ділянка дороги в цьому місці була вже занята іншим транспортним засобом. Крім цього, ОСОБА_3 вважає дії відповідача, які полягали в переслідуванні його транспортного засобу неправомірними в силу п. 16.1 Наказу МВС від 27.03.2009 року №111. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, додав, що рухався зі швидкістю близькою до 60 км/год. за великогабаритною вантажівкою, тому видимість світлофора була обмеженою, через що був позбавлений можливості раніше помітити жовте світло світлофора і вжити заходів, щоб зупинитись перед світлофором.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вказав що діяв в межах наданих йому повноважень, відповідно до Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, ніс службу спільно із іншим працівником ДАІ в місці відповідно до постової відомості та виявивши порушення ПДР, яке проявилось у проїзді автомобілем ЗАЗ Ланос, що рухався на великій швидкості, перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, з метою запобігання вчиненні інших правопорушень та складання протоколу за вчинене правопорушення, яке наражало на небезпеку життя та здоровя інших учасників дорожнього руху, ними прийнято рішення про переслідування даного транспортного засобу, в ході якого ними було виявлено порушення водієм даного транспортного засобу правил обгону. Водій ЗАЗ Ланос ОСОБА_3 під час складення протоколів наполягав, щоб справи про адміністративні правопорушення по даних фактах розглядались за місцем його проживання, проте, оскільки він був безпосерднім очевидцем даних правопорушень, з метою обєктивності та неупередженості, прийняв рішення про розгляд справ за місцем вчинення правопорушення, відповідно до ст. 276 КУпАП. В якості доказів вчинення ОСОБА_1 зазначених правопорушень просив долучити диск з фрагментами відеофіксації даних правопорушень. Вважає вимоги позивача безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора та порушення правил обгону транспортних засобів.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №039554, винесеної 23.05.2015 року уповноваженим на це інспектором ТН ВДАІ з обслуговування м. Ковель та району ОСОБА_2, вбачається, що 23 травня 2015 року о 17 год. 20 хв. в м.Ковель по вулиці Варшавська, ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, на регульованому перехресті вул. Варшавська- Шевченка, проїхав дане перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, а також здійснив обгін попутнього автомобіля блище 50 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 8.7.3 (е) та 14.6 (в) Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За дане правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №517674 від 23.05.2015 року, складеного інспектором Бойчуком Р.М, ОСОБА_3 23.05.2015 року о 17 год. 20 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_2, на регульованому перехресті по вул. Варшавській- Шевченка, проїхав дане перехрестя на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 8 ).

Згідно п. 8.7.3.(е) Правил дорожнього руху України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Відповідно до п. 8.10 Правил дорожнього руху України при подачі світлофором (крім реверсивного) сигналу, який забороняє рух, водії повинні зупинятися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 метрів до найближчого рельсу перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та у всіх інших випадках - перед проїзною частиною, що перетинається, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Пункт 8.11 Правил дорожнього руху України встановлює, що водіям, які при включенні жовтого сигналу або піднятті регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб в місці, передбаченому п. 8.10 ПДР, не застосовуючи екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що рухався зі швидкістю близькою до 60 км/год. за великрогабаритним автомобілем, який рухався по ходу його руху, тому не міг бачити показники світлофору, а побачивши жовте світло безпосередньо в момент коли знаходився перед світлофором, був позбавлений можливості гальмування. Однак такі твердження ОСОБА_1 не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.7.3 (г) ПДР України, жовтий сигнал світлофора має наступне значення - заборона руху та попередження про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, в тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Відповідно до п. 1.10 ПДР безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах. Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Отже, ОСОБА_3 під час руху мав постійно дотримуватись безпечної швидкості руху, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, щоб мати час та можливість для своєчасної зупинки транспортного засобу у встановленому правилами місці, тобто тримати дистанцію між транспортними засобами для того щоб мати можливість контролювати дорожню обстановку. З наданого відповідачем відео, переглянутого в судовому засіданні в присутності позивача вбачається, що автомобіль, яким, як визнав позивач керував він, рухався позаду великогабаритної вантажівки, яка здійснила проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, рухаючись на великій швидкості, здійснив проїз даного перехрестя в зоні дії червоного сигналу світлофора, та не здійснив заходів для зменшення швидкості перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), щоб забезпечити зупинку транспортного засобу на червоний сигнал світлофора . Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Зі змісту даної статті вбачається, що фото та відео фіксація порушень правил дорожнього руху здійснюється спеціальними технічним засобами, що передбачені Переліком, затвердженим Наказом МВС №33 від 01.03.2010 року, та сертифіковані, пройшли спеціальну перевірку. Враховуючи те, що технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію не входить до даного переліку, що визнав відповідач, тому суд не вважає даний доказдопустимим. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №517675 від 23.05.2015 року, складеного інспектором Бойчуком Р.М., 23.05.2015 року о 17 год. 20 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Варшавській, здійснив обгін транспортного засобу блище 50 м. до пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 14.6 ПДР (в) ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 27). Відповідно до п.14.6.(В) ПДР, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом. Разом з тим, суд доходить висновку, що підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме в порушенні правил обгону, немає. Доводи позивача, про те, що він не знав та не міг припустити про наявність знаку "Пішохідний перехід", оскільки рухався за вантажівкою і видимість була обмежена, не є поважними в даному випадку, оскільки ОСОБА_3, як водій, згідно п.п. 2.3. ПДР зобов'язаний був уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну. Позивачем крім своїх пояснень, інших доказів на підтвердження того, що він не порушував правил дорожнього руху не надано, з огляду на це суд доходить висновку, що ОСОБА_1вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що інспектором ТНВДАІ з обслуговування м. Ковель та району ОСОБА_2, в межах наданих йому законом повноважень, під час несення служби у місці передбаченому постовою відомістю, правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, яке мало місце 23 травня 2015 року в м. Ковель по вулиці Варшавській, про порушення ним ч.2 ст. 122 КУпАП. Суд вважає, що під час визначення місця розгляду справи про адміністративні правопорушення інспектор Бойчук Роман Миколайович дійшов правильного висновку розглянувши справи безпосередньо особисто, за місцем їх вчинення, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, оскільки був очевидцем події, а тому міг повно всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи. Вчинення правопорушення ОСОБА_1 підтверджується обставинами викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення, а також поясненнями сторін в судовому засіданні. Відповідно до п. 16 Наказу МВС України №111 від 27.03.2009 року, працівниками підрозділів ДПС допускається переслідування водіїв транспортних засобів, які, зокрема, своїми діями наражають на небезпеку життя чи здоровя інших учасників дорожнього руху. Суд не вважає дії інспектора Бойчука Р.М., які проявлялись в переслідуванні транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки нього неправомірними, оскільки наслідки правопорушень вчинених ОСОБА_1 могли б вплинути на безпеку інших учасників дорожнього руху та відноситься до грубих правопорушень. На підставі п.п. 1.10, 2.3, 8.7.3 (е), 8.10, 14.6 (в) ПДР, керуючись ст.ст. 159, 160 КАС України, суд, п о с т а н о в и в: В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, складеної в повному обсязі. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Сушик