Справа № 2а/1312/118/12
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. Справа № 46761/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду міста Львова від 06 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова, яким просила зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок у подвійному розмірі стажу роботи у інфекційних та психіатричних медичних закладах за період з 18.09.1967 року до 01.03.1997 року.

Постановою Личаківського районного суду міста Львова від 06 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що пенсію за віком позивачу призначено з 27.11.1995 року, а зміни до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якими час роботи в інфекційних закладах (відділеннях) та психіатричних закладах охорони здоровя зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі, набрали чинності з 15.08.2003 року, і закон про внесення відповідних змін не має зворотної дії в часі.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що пенсіонер має право на перерахунок пенсії при введенні в дію нового закону щодо стажу роботи, що і мало місце з 15.08.2003 року, тобто даною нормою чітко визначено, що всі зміни до цього Закону мають зворотну дію в часі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_2 з 18.09.1967 року до 29.01.1973 року працювала медсестрою в Туберкульозному госпіталі, з 05.02.1973 року до 13.07.1973 року медсестрою у Львівській обласній психіатричній лікарні, з 06.11.1973 року до 31.12.1990 року медсестрою у Протитуберкульозному диспансері м. Львова, а з 03.05.1993 року до 27.07.1993 року і з 01.02.1995 року до 01.03.1997 року медсестрою у Львівському регіональному фтизіопульмонологічному лікувально-діагностичному центрі, що підтверджується записами в її трудовій книжці.

Туберкульозний госпіталь, Протитуберкульозний диспансер м. Львова і Львівський регіональний фтизіопульмонологічний лікувально-діагностичний центр були інфекційними медичними закладами, а Львівська обласна психіатрична лікарня психіатричним, що відповідачем не заперечується.

27.11.1995 року ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком.

05.09.2001 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова із заявою про перерахунок їй у подвійному розмірі стажу роботи за зазначений вище період.

Листом від 20.09.2011 року № 495/Д-10 Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова повідомило позивача про те, що зазначений стаж не може бути перераховано в подвійному розмірі, оскільки робота в інфекційних та психіатричних закладах охорони здоров'я обчислюється в подвійному розмірі лише з часу набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме з 15.08.2003 року. При цьому, даним Законом не передбачено перерахунку раніше призначених пенсій і цей Закон не має зворотної дії в часі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови відповідача у здійсненні перерахунку в подвійному розмірі стажу роботи позивача за вказаний період, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10.07.2003 року статтю 60 було викладено в такій редакції: «Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі». Даний закон набрав чинності з 15.08.2003 року.

В попередній редакції цієї статті зарахування до трудового стажу у подвійному розмірі роботи в інфекційних та психіатричних закладах охорони здоров'я не було передбачено.

А як зазначено вище, пенсію за віком ОСОБА_2 було призначено 27.11.1995 року, тобто до набрання чинності зазначеним Законом.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані зміни до законодавства щодо зарахування роботи в інфекційних та психіатричних закладах охорони здоровя до стажу роботи у подвійному розмірі не мають зворотної дії в часі і не поширюються на позивача з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України розяснив, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Однак в Законі України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не вказано про те, що він має зворотну дію в часі.

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» колегія суддів зазначає наступне.

Даною нормою визначено, що перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону.

Згідно із змістом наведеної норми, нею передбачено випадки перерахунку пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону, а не внесення змін до нього чи прийняття інших законів.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивач помилково тлумачить положення ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як пряму вказівку про зворотну дію в часі змін, внесених до цього Закону.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Личаківського районного суду міста Львова від 06 лютого 2012 року у справі № 2а-6125/11/1312 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова про зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 22.06.2015 року