Справа № 822/1284/15
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1284/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "INTER CARS UKRAINE" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2015 року: №/350, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 4493943 грн. та №/351, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 5550968 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області від 13 березня 2015 року форми "Р" № /351 та форми Р" № /350.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представники відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просили постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2015 року скасувати, давши пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали у повному обсязі, проти її задоволення заперечили, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, дали пояснення по суті апеляційної скарги, аналогічні викладеним в письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна перевірка ТОВ "INTER CARS UKRAINE" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки було складено акт складений акт №4250/22-05/30865632 від 06 червня 2014 року.

В ході перевірки виявлені та відображені в акті порушення позивачем вимог: - п.138.1, п.138.2, п.138.8, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижений податок на прибуток у розмірі 4 324 815 грн.; - п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України, в результаті чого позивачем занижений податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 3631517 грн.; - п.119.2 ст. 119 розділу ІІ, п.п "б", "г" п.176.2 ст.176 ПК України та п.п.1.2 п.1, п.п.2.6 п.2, п.п.3.2, п.п.3.3, п.п.3.6, п.п.3.9 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України 24.12.2010 року №1020, що виявилось у порушенні порядку подання та заповнення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум утриманого з них податку за формою №1 ДФ за період, що перевірявся; - п.п.168.4.1, п.п.168.4.4 п.168.4 ст.168 з врахуванням п.п.168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України, що виявилось у перерахуванні позивачем податку на доходи фізичних осіб із доходів за Старосільску філію ТОВ "INTER CARS UKRAINE" у вигляді заробітної плати частково на рахунок, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку інших ніж заробітна плата та частково на рахунок, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за серпень 2012 року та квітень 2013 року, у звязку із чим несвоєчасно сплачений податок у сумі 3553 грн. 86 коп.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 13 березня 2015 року № /351 та № /350.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Висновки щодо порушення позивачем вказаних положень податкового законодавства ґрунтується на твердженні про відсутність фактичного здійснення операцій ТОВ "INTER CARS UKRAINE" із контрагентами ТОВ "ОСОБА_6 Україна", ТОВ "ОСОБА_7А.", ТОВ СБ "Щит" та ТОВ "Омега 2012", що вказує на неможливість формування податкової звітності на підставі взаємовідносин із даними контрагентами.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ "ОСОБА_6 Україна" (постачальник) укладений договір поставки продукції №1-15/07 від 15.07.2010 року. Відповідно до п.2.1 договору поставки №1-15/07 від 15.07.2010 року поставка товару здійснюється як транспортом постачальника, так і транспортом покупця. Однак, відповідно до додаткової угоди від 27.09.2011 року сторони погодили, що доставка товару здійснюється транспортом постачальника на склад покупця за адресою у м. Києві, а також на склади філій в обласних центрах України.

Таким чином, безпосередньо позивачем перевезення товару не здійснювалось, автомобільні перевізники не залучались. Зважаючи на це, ним не понесені витрати, пов'язані з перевезенням, а тому позивач і не зобов'язаний володіти товарно-транспортними накладними, як про те зазначає податковий орган.

Відсутність товарно - транспортної накладної не може бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій. Наявність або відсутність товарно - транспортних накладних не свідчить про безтоварність операцій за наявності інших підтверджуючих первинних документів, а саме податкових та видаткових накладних, банківських виписок, які підтверджують, що отриманий від ТОВ "ОСОБА_6 Україна" товар був повністю оплачений позивачем.

Що стосується взаємовідносин позивача з ТОВ "ОСОБА_7А.", колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до Постанови КМУ від 07.12.2012 року №1221 укладання договору з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) та здійснення його оплати є необхідним для митного оформлення товару. Надання під час митного оформлення документів про оплату послуг з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) є обовязковим та передбачається п.16 цієї Постанови.

Як слідує з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ "ОСОБА_7А." укладений договір про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) №ВМ-0196 від 26.06.2013 року.

Отже, оплата за вказані послуги є передбаченим чинним законодавством обов'язковим платежем та витратами імпортера, які відносяться до складу інших витрат господарської діяльності, у відповідності до ст.138 ПК України.

Разом з тим, витрати з утилізації відпрацьованих мастил (олив) відносяться до складу витрат позивача, оскільки вони повязані з придбанням послуг із збирання, зберігання, перевезення, знешкодження, видалення і захоронення відходів від виробничої діяльності платника податку, що надаються сторонніми організаціями. Крім того, такі витрати безпосередньо впливають на вартість товару, який реалізується імпортером.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ СБ "Щит" та ТОВ "Омега 2012", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з договором про охоронні послуги від 01.07.2011 року виконавець (ТОВ СБ "Щит") зобов'язаний протягом визначеного сторонами часу надати замовнику (ТОВ "INTER CARS UKRAINE") послуги з охорони його території, а також об'єктів та іншого майна, що належить замовнику. Пункт 2.1. вказаного договору передбачає, що розрахунки за ним проводяться щомісячно згідно із актом виконаних робіт.

Згідно з договору про надання кур'єрських послуг виконавець (ТОВ "Омега 2012") зобов'язується за рахунок замовника (ТОВ "INTER CARS UKRAINE") виконати або організувати виконання послуг, пов'язаних з доставкою упакувань з товаром, листів, пакетів, документів замовника на території м. Києва та Київської області. Відповідно до п.3.1 договору розрахунки за послуги здійснюються замовником за фактом виконання послуг згідно із розрахунком на оплату та актом виконаних робіт.

На підтвердження наданих охоронних та курєрських послуг позивачем надані акти виконаних робіт, акти здачі - прийняття робіт, в яких зазначаються обсяги виконаних робіт в натуральному вигляді, зміст наданих послуг, їх вартість із зазначенням посади та прізвищ осіб, що підписували вказані документи.

Щодо агентських послуг, отриманих позивачем від фізичних осіб - підприємців: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як слідує з матеріалів справи, що ТОВ "INTER CARS UKRAINE" має 18 філій, що знаходяться в різних містах України. У кожній філії, яка не є юридичною особою та не має відокремленого балансу, передбачені три посади: директор, який в виконує адміністративно - господарські функції; завідувач складу, який є матеріально-відповідальною особою та відповідає за приймання-видачу товару, що належить ТОВ "INTER CARS UKRAINE"; касир, який обслуговує рух коштів за товари та послуги.

З посадової інструкції вбачається, що до посадових обов'язків директора філії належить: визначення, планування та організація роботи працівників філії; координація роботи по прийманню товару на склад; забезпечення своєчасного складання планів та інших розрахунків установленої бухгалтерської звітності по транспортуванню, прийманню, зберіганню та реалізації товарів; претензійно - позовна робота, нагляд за дотриманням працівниками Статуту, Правил внутрішнього трудового розпорядку тощо.

У той же час, ТОВ "INTER CARS UKRAINE" укладені агентські договори, у яких фізичні особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виступають агентами компанії щодо продажу її товару.

При цьому, усі ці особи мають статус фізичних осіб - підприємців і діють як окремі суб'єкти господарювання, використовуючи працю найманих ними працівників та отримуючи за надані послуги агентську винагороду.

Відповідно до змісту цих договорів, до обов'язків агента компанії "INTER CARS UKRAINE" належить: приймання замовлень, складання документації, комплектування та доставка товару покупцям, розширення їх кола, моніторинг дотримання порядку фінансової дисципліни при відстроченні платежів, право вимоги боргу та інші.

Таким чином, встановлено, що обов'язки фізичних осіб - підприємців ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 як агентів повністю відрізняються від їх обов'язків як директорів філій ТОВ "INTER CARS UKRAINE".

На підтвердження наданих агентських послуг позивачем надані агентські договори, акти виконаних робіт, договори поставки, податкові накладні, банківські виписки за відповідні періоди підтверджують здійснення товариством продажу товарів покупцям у відповідних обсягах а також звязок між наданими агентами послугами та місячними обсягами реалізації товарів.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Колегія суддів зауважує, що згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вищий адміністративний суд в Інформаційному листі від 20.07.2010р. N1112/11/13-10 Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби звертає увагу на необхідність індивідуалізації кваліфікації дій платників податку з формування податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з огляду на добросовісність такого платника.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування. Відтак, не можуть бути безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати зустрічних перевірок контрагента позивача, результати автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України.

Наявними в матеріалах справи доказами (договорами, податковими накладними, видатковими накладними, банківськими виписками, актами виконаних робіт, актами здачі-прийому робіт) спростовується висновок податкового органу, що укладені позивачем договори не спрямовані на реальне настання господарських наслідків, що обумовлені ними.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року № 996-XIV, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з вищезазначеним Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Позивачем, як доказ здійснення господарських операцій, були надані суду належним чином засвідчені копії документів, які відповідають вимогами первинності в розумінні статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, і являються підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень. Крім того, при розгляді апеляційної скарги представники відповідача зазначили, що господарські операції фактично були здійснені та мали реальний характер, проте мали окремі неточності при оформлені документів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_14

/підпис/ ОСОБА_15

З оригіналом згідно:

секретар