Справа № 2а-235/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Київ К/800/21075/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Вербицької О.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013

у справі № 2а-235/12/2670

за позовом Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2012 року в задоволенні позову Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволено; постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2012 року скасовано та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби щодо несписання податкового боргу в сумі 58964,99 грн.; зобов'язано Городоцьку міжрайонну державну податкову інспекцію Львівської області Державної податкової служби прийняти рішення про списання податкового боргу у сумі 58964,99 грн.: з рентної плати за природний газ - у сумі 35138,55 грн., з рентної плати за газовий конденсат - у сумі 23826,44 грн.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2012 року.

Позивач не надав письмових заперечень на касаційну скаргу, що не перешкоджає її касаційному розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач станом на 30.07.2008 року мав борг з рентної плати за природний газ у сумі 35138,55 грн. та з рентної плати за газовий конденсат у сумі 23826,44 грн. Зазначений борг виник у зв"яку з прийняттям Державною податковою інспекцією у Городоцькому районі Львівської області податкових повідомлень-рішень від 20.08.2007 року № /0 та № /0,. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2008 року у справі №6/211, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2009 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Дочірній компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про скасування вищезгаданих податкових повідомлень - рішень.

30.07.2008 року позивач платіжними дорученнями №3087, №3097, №3137 сплатив поточні зобов'язання з рентної плати за природний газ за червень 2008 року, з рентної плати за нафту за червень 2008 року, з рентної плати за природний газ за липень 2008 року.

При цьому, відповідач, керуючись п.7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-III від 20.12.2000 року (далі - Закон №2181-ІІІ), змінював направлення платежу платіжних доручень №3087, №3097 та №3137 від 30.07.2008 року та погашав існуючий податковий борг.

03.10.2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою №19/1-1388 про списання податкового боргу у сумі 58964,99 грн. Проте, рішення про списання боргу податковим органом прийнято не було.

Переглянувши судове рішення у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, підлягають списанню: податковий борг станом на 1 січня 2011 року Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (крім податкового боргу з податку на додану вартість при здійсненні митного оформлення природного газу, ввезеного на митну територію України у минулих періодах) та її дочірніх підприємств ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз", суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, перед бюджетом (у тому числі податковий борг, який виник у зв'язку із порушеннями податкового, валютного та митного законодавства), а також грошові зобов'язання, які виникнуть у зв'язку із застосуванням механізму списання відповідно до статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"; податковий борг суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання електричної енергії за регульованим тарифом, перед бюджетом, який виник внаслідок визначення контролюючими органами податкового зобов'язання суб'єкта господарювання через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії), що відносяться до періодів до 1 січня 2011 року; визначені контролюючими органами станом на 1 січня 2011 року неузгоджені грошові зобов'язання та пені Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (крім зобов'язань з податку на додану вартість при здійсненні митного оформлення природного газу, ввезеного на митну територію України у минулих періодах) та її дочірніх підприємств ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", АТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок", за якими тривають процедури адміністративного або судового оскарження.

Згідно з підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону № 2181-III, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону №2181-ІІІ визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідач безпідставно зарахував сплачені позивачем кошти в рахунок сплати податкового боргу позивача, оскільки відповідне право Законом №2181-ІІІ відповідачу не надано.

Крім того, відповідач на виконання приписів п.2-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України за заявою позивача мав прийняти рішення про списання відповідної суми податкового боргу. Проте, зазначене ним здійснено не було.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведене свідчить про законність задоволення позовних вимог позивача. При цьому, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року у справі № 2а-235/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) О.В. Вербицька