Справа № 821/4328/14
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4328/14

Категорія: 3.1.1 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Тропанець О.В.,

за участю: Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області Демидової Аліни Вадимівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Державної міграційної служби України у Херсонській області (далі управління ДМС) про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в задоволенні заяви щодо встановлення належності до громадянства України та просив зобов`язати задовольнити вищевказану заяву та видати паспорт громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з метою отримання паспорта громадянина України, за наявності законних підстав та необхідних документів, які підтверджують факт проживання в Україні з 1990 року, ОСОБА_1 звернувся до Скадовського районного сектору управління ДМС з заявою про встановлення належності до громадянства України, проте йому було відмовлено у зв`язку з виявленням наявності у заявника, за даними Посольства, паспорта громадянина Вірменії.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково, суд визнав неправомірним та скасував рішення управління ДМС, викладене в листі від 26 червня 2014 року № М-135, про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо встановлення належності до громадянства України. Також, суд зобов`язав управління ДМС задовольнити заяву позивача щодо встановлення належності до громадянства України.

Не погоджуючись з постановою суду, представником УДМС України в Херсонській області подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м. Октемберян, Вірменія, звернувся з заявою про встановлення належності до громадянства України до територіального підрозділу, а саме до Скадовського РС УДМС України в Херсонській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", оскільки на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року, постійно проживав на території України.

До заяви ОСОБА_1 надав копію свідоцтва про народження з перекладом на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію будинкової книги зі штампом реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , копію будинкової книги про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 , був зареєстрований по паспортному документу громадянина колишнього СРСР зразку 1974 року серії НОМЕР_1 , видний 26.08.1987 року Октемберянським РВВС Вірменії; копію військового квитка НОМЕР_2 , виданий 15 червня 1993 року Армавірським РВК Республіка Вірменія, зі штампом прийняття на облік Скадовським РВК Херсонської області 09.07.1993 року; довідку з Посольства Республіки Вірменія в Україні від 30.12.2010 за № К-491 про відсутність громадянства Вірменії та довідку про звільнення з місць позбавлення волі Серії ЛЬВ № 03794, про те, що відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 13 лютого 2001р. по 16 вересня 2010 р.

Під час розгляду матеріалів управлінням ДМС було отримано лист від 06.06.2014 за №5734 за яким в ході перевірки на запит ГУ ДМС України в Закарпатській області від 02.12.2013 № 11443 отримано відповідь з Посольства Республіки Вірменії в Україні від 13.12.2013 за № О-2302/1308 про документування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом громадянина Вірменії серії НОМЕР_3 від 13.06.2011 терміном дії до 13.06.2011 та надана копія паспортного документа з перекладом.

В письмових поясненнях від 30.05.2014 ОСОБА_2 зазначив, що в нього відсутній паспортний документ громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, так як був долучений до кримінальної справи і при звільненні був втрачений.

Отримавши копії матеріалів справи та проведеної перевірки стосовно заяви ОСОБА_2 , відповідач керуючись п. 94 Порядку 26.06.2014 № 135 відмовив в задоволенні заяви щодо встановлення належності до громадянства України так як вважав встановленою належність до громадянства Вірменії і документований паспортом громадянина Вірменії.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду та надав:

- копію військового квитка НОМЕР_4 від 15 червня 1993 року, який підтверджує його приналежність до громадянства колишнього СРСР (уроженець м. Октемберян Вірменської РСР) та прийняття його на військовий облік Скадовським РВК Херсонської області 09 липня 1993 року ( після 13 листопада 1991 року);

- копію довідки Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 24 січня 2014 року № 153, скріплена печаткою та підписами посадових осіб, щодо проживання ОСОБА_1 за паспортом серії НОМЕР_5 , виданим 26 серпня 1987 року Октемберянським ВВС Вірменської РСР у період з 12 квітня 1990 року по 01 липня 1997 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- копію витягу з будинкової книги про прописку позивача на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області з 12 квітня 1990 року по 01 липня 1997 року;

- копію довідки про звільнення ОСОБА_2 (серія НОМЕР_6 ) із Львівського слідчого ізолятора по відбуттю строку покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 13 лютого 2001 по 16 вересня 2010 року та прямування до місця проживання - м. Скадовська Херсонської області;

- копію довідки від 15 вересня 2009 року з нотаріально посвідченим перекладом щодо переїзду жителя м. Армавір ОСОБА_1 з 1990 року до Республіки Україна для проживання та відхідної роботи;

- копію довідки Скадовської міської ради від 23 червня 2011 року № 2081 щодо проживання позивача у АДРЕСА_2 .

З огляду на зазначені документи суд першої інстанції встановив, що колишній громадянин СРСР ОСОБА_1 , 1964 року народження, на момент проголошення незалежності України проживав та був прописаний в Україні. Після 13 листопада 1991 року був прийнятий на облік у Скадовському районному військоматі Херсонської області, також відбував покарання в місцях позбавлення волі на території України та до набрання вироком суду законної сили проживав на території України. Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, відповідають обумовленим Порядком критеріям для встановлення належності позивача до громадянства України.

Крім того, судом було досліджено копію довідки від 05 серпня 2014 року № К-562 Посольства Республіки Вірменія в Україні, що у комп`ютерному архіві автоматизованого комплексу паспортної системи паспортно-візового управління та архіві державного реєстру населення Республіки Вірменія відомостей відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає. Паспортом громадянина Республіки Вірменія він не документований, що спростовує позицію відповідача в оспорюваному рішенні щодо належності позивача до громадянства Вірменії та наявність у нього паспорту серії НОМЕР_3 від 13 червня 2011 року терміном дії до 13 червня 2021 року.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що оскільки позивач постійно проживає в Україні з 12 квітня 1990 року, не належить до громадянства іншої держави, тому він не підпадає під дію Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та має право на підтвердження громадянства України шляхом отримання паспорта громадянина України.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення про відмову в задоволенні заяви щодо встановлення належності до громадянства України прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством України та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню. Крім того, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про зобов`язання управління ДМС задовольнити заяву ОСОБА_1 щодо встановлення його належності до громадянства України.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає необхідним зазначити.

Законом України від 18 січня 2001 р. № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон № 2235-III) "Про громадянство України" відповідно до Конституції України визначено правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно статті 3 Закону № 2235-III Громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону №2235-III, також Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України регулюються статтями 89-91 Порядку, зокрема згідно абз. 1 п. 90 Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

В даному випадку значення має лише факт постійного проживання на території України позивача на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Закону № 2235-III (13 листопада 1991 р.).

З наданих заперечень до позову та апеляційної скарги вбачається, що під час розгляду заяви позивача управлінням ДВС такі факти не перевірялися.

Згідно абз.4 п. 90 Положення передбачено, що якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Відмовляючи позивачу у задоволені заяви управління ДМС керувалося п.94 Порядку, який регулює порядок підтвердження наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, а тому не могло бути підставою для відмови в задоволенні заяви про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування рішення управління ДМС, викладене в листі від 26 червня 2014 року № М-135, як протиправного.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Тому, враховуючи вищенаведене, а також те, що управлінням ДМС належним чином заява позивача про встановлення належності до громадянства України розглянута не була, а суд не може підміняти державний орган, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, здійснюючи замість неправомірних дій чи бездіяльності, які визнаються протиправними, інші дії, які б відповідали закону та належали до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, колегія суддів приходить до висновку про зміну на підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України резолютивної частини постанови суду першої інстанції шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Визнати неправомірним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України у Херсонській області, викладене в листі від 26 червня 2014 року № М-135, про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо встановлення належності до громадянства України.

Зобов`язати управління Державної міграційної служби України у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо встановлення належності до громадянства України."

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 червня 2015 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова