Справа № 2а/1770/1835/11
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/9991/15114/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Маринчак Н.Є., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.01.2012 по справі № 2а/1770/1835/11

за позовом Приватного підприємства "Харчові технології"

до Державної податкової інспекції у м. Рівне

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємство звернулось до суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень від 08.04.2011 № та , якими позивачеві збільшено суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) з податку на прибуток на суму 64 080,00 грн. та з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 8 045,00 грн., а також податкового повідомлення - рішення від 11.04.2011 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 8 873,60 грн.

Позовні вимоги Підприємство обґрунтовує відсутністю з його боку порушень вимог законодавства та зазначає, що всі господарські операції фактично проведені та підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.05.2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.01.2012, позов задоволено частково, визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.04.2011 № в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 49 985,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 39 988,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 9 997,00 грн., в решті позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 08.04.2011 № слугував висновок фахівців контролюючого органу, викладений у акті перевірки від 15.03.2011 про проведення планової виїзної перевірки Підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, щодо порушення позивачем п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", внаслідок чого завищено валові витрати на суму 51 263,00 грн. Вказане порушення полягало у включенні Підприємством до складу валових витрат за надані Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 транспортні послуги на загальну суму 159 952,00 грн., оскільки ОСОБА_4 працював на Підприємстві технологом, що, на думку контролюючого органу, виключає можливість надання останнім одночасно і транспортних послуг.

Розв'язуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, судами попередніх інстанцій у ході розгляду справи було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам, що спростовують позицію державного податкового органу про недостовірність даних податкового обліку платника податків. Зокрема, судом досліджено первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку та податкового обліку, встановлено реальне надання транспортних послуг по перевезенню вантажів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених первинних документів (договір, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, платіжні документи).

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, за своїм змістом наведені норми Закону № 334/94-ВР передбачають як підставу для невключення до валових витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємства сум, не підтверджених будь-якими документами взагалі.

З урахуванням вищезазначеного, а також з урахуванням наявних у платника податків первинних документів, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, та фактичного отримання послуг з перевезення, що безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача (оптова та роздрібна торгівля), суд касаційної інстанції приходить до висновку про правомірність формування позивачем валових витрат на підставі вимог ст. 5 Закону "Про оподаткування прибутку підприємства".

Крім того, посилання контролюючого органу на те, що ОСОБА_4 є працівником позивача та одночасно фізичною особою - підприємцем, який також надає транспортні послуги Підприємству, як на підставу неправомірності віднесення витрат на такі послуги до валових, є безпідставним, оскільки зазначена обставина не спростовує фактичного надання послуг та не є доказом наявності у позивача чи у фізичної особи - підприємця такої мети як порушення норм законодавства у сфері оподаткування.

Отже, в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівне відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.01.2012 по справі № 2а/1770/1835/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Н.Є. Маринчак

А.О. Рибченко