Справа № 0907/2а-15/11, 2а/344/4/13
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 876/5382/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2013 року у справі за позовом Івано-Франківського обласного об'єднання громадян ''Громадський Форум Івано-Франківська", ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання нечинним рішення,

в с т а н о в и в:

Івано-Франківське обласне об'єднання громадян ''Громадський Форум Івано-Франківська", ОСОБА_1 27.08.2009 року звернулися в суд з адміністративним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в якому, уточнивши позовні вимоги, просили визнати нечинним рішення №81 від 08.02.2011 року в частині додатку, а саме абонентської плати за послуги теплопостачання, яка здійснюється щомісячно впродовж року.

Позов мотивований тим, що відповідачем прийнято рішення про тарифи на послуги теплопостачання та підігріву води для населення за схемою одноставкового та двоставкового тарифів. Позивач вважає рішення в частині додатку незаконним та таким, що прийняте із порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, на підставі ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування» наділений компетенцією встановлювати ціни за спожиту теплову енергію, що апелянтом і не заперечується, проте у відповідача відсутні будь-які підстави встановлювати абонентську плату за постачання теплової енергії протягом року, тобто протягом - 12 місяців у році, оскільки теплопостачання не здійснюється протягом цілого року, а тільки в опалювальний період.

Вказує, що встановлення виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради плати за користування тепловою енергією, якою споживачі не користуються протягом неопалювального сезону є порушенням прав споживачів, а тому рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №81 від 08.02.2011 р. в частині додатку, а саме - абонентської плати за послуги теплопостачання, яка здійснюється щомісячно впродовж року підлягає скасуванню.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи 8 лютого 2011 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення №81 «Про тарифи на послуги теплопостачання для населення», яким встановлено тарифи на послуги теплопостачання для населення згідно з додатком до цього рішення /а.с.47,48/.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що тарифи для розрахунків із абонентами, встановлені рішенням МВК від 21.08.2008року прийняті в межах та відповідно до Постанови KM України «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опаленні і постачання гарячої води», а отже, є законними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно п.9 та п.39 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги із централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №955 від 10.07.2006 року, підприємства застосовують двоставкові тарифи на теплову енергію та надання послуг із централізованого опалення, затверджені в установленому порядку.

Абзацом 2 пункту 2 вказаного Порядку передбачено, що двоставковий тариф - тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, який складається з річної абонентської плати (вартості обслуговування одиниці теплового навантаження об'єкта теплоспоживання), яка компенсує умовно-постійну частину тарифу, та вартості одиниці реалізованої теплової енергії, послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, яка компенсує умовно-змінну частину тарифу.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до ст.59 вищенаведеного Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1, 2, 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно п.9 та п.39 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги із централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №955 від 10.07.2006 року, підприємства застосовують двоставкові тарифи на теплову енергію та надання послуг із централізованого опалення, затверджені в установленому порядку.

Відповідно до п.1.4, 3.1, 3.2 Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №191 від 08.09.2000 року, двоставковий тариф це тариф на послуги теплопостачання, який складається із річної вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження та вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження та вартості спожитої теплової енергії, та включає в себе умовно-постійну та умовно- змінну частини витрат теплопостачальної організації на виробництво, транспортування та розподілення теплової енергії.

При розрахунку двоставкових тарифів повна планова собівартість теплової енергії, послуг із централізованого опалення і постачання гарячої води визначається згідно із розділами II і III Порядку відповідно. Теплове навантаження об'єкта тепло споживання визначається технічними умовами на приєднання споживача та обумовлюється договором між теплопостачальною організацією та споживачем при використанні теплової енергії та гарячої води.

Кількість теплової енергії, спожитої для надання послуги з централізованого опалення, визначається за показаннями приладів обліку, а за їх відсутності розрахунком за договірними технічними показниками системи опалення або для житлових будинків за нормативними питомими витратами теплової енергії для опалення будинків даного населеного пункту.

Кількість гарячої води, спожитої для надання послуги з централізованого гарячого водопостачання, визначається за показаннями приладів обліку, а за їх відсутності розрахунком згідно із встановленими нормами.

Згідно із порядком формування двоставкових тарифів на теплову енергію, який визначений в п.п. 4.1, п.,4.3 Правил розрахунку двоставкового тарифу, плата за одиницю приєднаного теплового навантаження розраховується, виходячи із розрахунку вартості 1 Гкал/год.

Оскаржене рішення не суперечить вказаним вище вимогам, а відтак двоставковий тариф на теплову енергію відповідає чинному законодавству.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі та прийняв правильне рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2013 року у справі №2а-15/11 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2