Справа № 2-77/11
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-77/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року м. Синельникове

03 лютого 2011 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Кухар Д.О.

при секретарі Яніній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до територіальної громади міста в особі Синельниківської міської ради та ОСОБА_2, треті особи: відділ державного комітету по земельним ресурсам м. Синельникове Дніпропетровської області про поновлення строку на звернення до суду, визнання недійсним рішення Синельниківської міської ради, та зобовязання Синельниківської міської ради повернення в користування незаконно вилученої земельної ділянки, внесення відповідних змін до документів на землю і поновлення меж, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади міста в особі Синельниківської міської ради та ОСОБА_2, треті особи: відділ державного комітету по земельним ресурсам м. Синельникове Дніпропетровської області про визнання недійсним рішення Синельниківської міської ради, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 березня 1994 року позивач прийняв в дар ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3 на земельній ділянці розміром 943 кв. м..(копія договору є в матеріалах справи).

Позивач своєчасно зареєстрував у встановленому порядку своє право на нерухоме майно і на його ім'я Синельниківським БТІ було виготовлено технічний паспорт на його ? частину домоволодіння. В 2004 році позивачу випала нагода навчатися за кордоном в державі Ізраїль, якою він і скористався тимчасово виїхавши з країни. Коли до позивача приїхала відповідачка, ОСОБА_2, яка є його матір'ю, і сповістила його, що в них в Синельникові повним ходом йде приватизація земельних ділянок, які знаходяться під житловими будинками, то позивач надав їй доручення(довіреність), якою уповноважив її зробити всі необхідні дії від його імені та приватизувати земельні ділянки за адресами вул. 25-ї дивізії, 5-а та вул. 50 років Жовтня,3 в м. Синельникове Дніпропетровської області на його ім'я, а також продати, обміняти або здати в оренду належну йому нерухомість, щоб вона не простоювала порожньою.

В 2009 році позивач повернувся в Україну, де дізнався, що його сусідка, якій на праві власності належить друга ? домоволодіння № 3 по вулиці 50 років Жовтня в м .Синельникове Дніпропетровської області за цей час незаконно приватизувала більшу частину їхньої спільної земельної ділянки без дозволу позивача. Позивач був вимушений звернутися до суду. Синельниківським міськрайсудом Дніпропетровської області зараз розглядається цивільна справа за його позовом.

Після Нового року на адресу вул. 25-ї Дивізії, б. № 5-а, в м. Синельникове, де мешкає позивач, прийшов лист з Синельниківського міськрайсуду, з якого позивач з подивом дізнався, що Синельниківським міськрайсудом було винесено заочне рішення про знесення будівлі, розташованої на його земельній ділянці і що ніби-то частина його земельної ділянки була вилучена Синельниківської міською радою за добровільною відмовою відповідачки, ОСОБА_2, і що існує рішення Синельниківської міської ради від 12 липня 2006 року № 58-4ЛЛ.

Позивач вважає це рішення незаконним, необґрунтованим і таким що порушує його конституційні права за таких обставин:

По перше, дійсно, у відповідності до статті 140 Земельного Кодексу України передбачене припинення права власності на Земельну ділянку за добровільною відмовою власника від права на земельну ділянку. Але щодо оскаржуємого позивачем рішення, то в ньому визначено, що від частини земельної ділянки, розташованої за адресою : м. Синельникове, вул. 50років Жовтня, 3 відмовлялася неналежна особа, відповідачка, ОСОБА_2, яка не мала на це ніякого права, а не користувач земельної ділянки, тобто позивач. Хоча частина 3 статті 142 Земельного Кодексу України передбачає подання письмової заяви про відмову від земельної ділянки або її частини тільки користувачем. Також Земельним Кодексом України передбачені підстави для примусового вилучення земельної ділянки. Але жоден з пунктів, визначених статтею 143 Земельного Кодексу України до випадку позивача застосовувати неможливо, бо на те не має жодних підстав.

Відповідно до ч.2 статті 152 Земельного Кодексу України Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю. Ч. 3 тієї ж статті 152 передбачено, що Захист прав громадян та юридичних осіб здійснюються шляхом: Г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;...

Позивач вважає, що незаконним рішенням від 12.07.2006 року Синельниківської міської ради порушені його конституційні права і право користувача земельної ділянки передбачене положеннями Земельного Кодексу України.

Вирішення питання про оскарження рішення органів місцевого самоврядування віднесено у відповідності ст.ст. 17 та 18 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції місцевих судів в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 статті 99 КАС України передбачено, що Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який , якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про винесення рішення Синельниківської міською радою про вилучення у позивача частини земельної ділянки, якою він користувався, позивач дізнався тільки після отримання заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду в січні 2010 року. Тому позивач просить суд вважати поважною причину пропущення строку звернення до суду по оскарженню рішення Синельниківської міської ради від 12.07.2006 року.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд:

1. Відповідно до ч.2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України поновити йому термін для звернення до суду за захистом своїх порушених прав і прийняти до розгляду його позовну заяву.

2. Визнати недійсним і скасувати Рішення Синельниківської міської Ради четвертої сесії п'ятого скликання від 12 липня 2006 року № 58-4/У „Про вилучення та надання земельної ділянки".

З Зобов'язати відповідача 1 повернути йому в користування незаконно вилучену частину земельної ділянки, розташованої за адресою: м .Синельникове, вул.50 років Жовтня,3 з внесенням необхідних змін до земельних документів і поновлення меж.

У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що Позивач зазначає в заяві що він прийняв у дар ? частину житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вул. 50 років Жовтня,3 на земельній ділянці розміром 943 кв. м. Чим вводить суд в оману, тому що згідно договору дарування від 30.03.1994 року, на земельній ділянці площею 943 кв. м. розташований будинок в цілому, а не 1/2 частина, як зазначає позивач. Крім того, станом на 24.11.1999 року частина із зазначеної земельної ділянки (943 кв. м.) приватизована у розмірі 0,0668 га громадянкою ОСОБА_3 Документів підтверджуючих право власності або право користування земельною ділянкою розташованою за адресою: м. Синельникове, вул. 50 років Жовтня ,3 у ОСОБА_1 на сьогоднішній час не має.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, (в редакції яка діяла на момент прийняття рішення міської ради від 12.07.2006 року), «право власності або право постійного користування на земельну ділянку виникає після отримання його власником або користувачем документу, якій посвідчує право власності або право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації». Документами, підтверджуючими право власності або право постійного користування землею відповідно до статті 126 Земельного кодексу України є - державний акт на право власності. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу (у редакції станом на 12.07.2006 року) «при переході права власності на будівлю або споруду право власності на земельну ділянку або його частину може переходити на підставі цивільно -правових угод, а право користування - на підставі договору оренди». Таким чином, земельне законодавство не передбачало автоматичного переходу права власності або права користування земельною ділянкою на якій розташована будівля (споруда). Перехід права власності на землю потребував у цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод. Тобто, після оформлення ОСОБА_1 земельної ділянки у розмірі яка перебувала під його будівлею на себе, та отримання державного акту про право власності, він міг користуватися правами власника.

Таким чином, позивач не надав жодного документу, який би підтверджував право власності або право користування земельною ділянкою, яку як він вважає у нього вилучили. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на нерухоме майно або земельну ділянку. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 «Про затвердження тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно»до переліку право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, відноситься договір дарування, предметом якого є нерухоме майно. В договорі дарування від 30.03.1994 року, не зазначено про дарування ОСОБА_1 літнього майданчика, який позначений у технічному паспорті.

Тому, представник відповідача вважає недоречним посилання ОСОБА_1 у позові на статті 140-142 Земельного кодексу, які регулюють питання власників або користувачів земельних ділянок.

Що стосується законності рішення міської ради від 12.07.2006 року № 58-4/V то воно прийнято у межах повноважень наданих міській раді. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у сфері земельних відносин відноситься повноваження щодо розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Згідно частини 12 Перехідних положень Земельного кодексу України «До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження по розпорядженню землями у межах населених пунктів, окрім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, поселкові, міські ради...»

Таким чином, Синельниківська міська рада, приймаючи рішення від 12.07.2006 року № 58-4/У діяла у межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством України.

Позивач зазначає, що згідно статті 377 Цивільного кодексу України, «...яка діяла на момент прийняття відповідачем 1 незаконного рішення передбачалось що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходять право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення , у розмірах встановлених договором ...». Тому, як вважає позивач, так як в договорі дарування від 30.03.1994 року була зазначена площа земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, йому перейшло і право власності на земельну ділянку. З чим представник відповідача не погоджується з наступних підстав:

Як вже зазначалося у відзиві, перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду регулюється статтею 120 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.І ст.120 Земельного кодексу України у редакції станом на 12.07.2006 року «При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або його частину може переходити на підставі цивільно - правових угод, а право користування на підставі договору оренди».

Що стосується різного тлумачення правовідносин Цивільним та Земельними кодексами України зазначаємо що, відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України «Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими у відповідності з ними нормативно - правовими актами...». Тобто, діючий Земельний кодекс України - спеціальний законодавчий акт, прийнятий Верховною Радою України 25.10.2001 року у відповідності з Конституцією України, який регулює земельні відносини. Зі змісту ч.І. ст. З Земельного кодексу України виходить що Земельний кодекс має переважну юридичну силу в регулюванні земельних відносин перед іншими нормативно-правовими актами. Виключення складає лише Конституція України, якій належить вища правова сила.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк, передбачений Кодексом адміністративного судочинства, для звернення до суду а саме: Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції яка діяла до 07.07.2010 року, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів. Відповідно до стверджень позивача, він повернувся з Ізраїлю до України у 2009 році. Дата в'їзду до України, згідно штампу в паспорті є 19.03.2008 рік. Тобто, перебуваючи і Україні з 19.03.2008, ОСОБА_1 вже повинен був дізнатися про порушення, як він вважає своїх прав. Вже в 2007 році була будівля за адресою: м. Синельникове, вул. 50 років Жовтня,3 збудована ОСОБА_4, підтвердженням цього є документи інспекції ДАБК долучені до справи№2-1902/09 за позовом Синельниківського міжрайонного прокурора до ОСОБА_4 про знесення самочинно збудованої будівлі.

Представник третьої особи відділу державного комітету по земельним ресурсам м. Синельникове Дніпропетровської області у відкрите судове засідання не зявився по невідомій суду причині.

В судовому засіданні були досліджені наступні матеріали справи: копія договору дарування від 30 березня 1994 року; копія технічного паспорту на ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3; копія доручення від 11 жовтня 2004 року; копія ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 25.01.2010 року про задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення; копія Рішення Синельниківської міської ради від 12 липня 2006 року № 58-4/V; копія закордонного паспорту ОСОБА_1; інвентаризаційна справа № 2350 на житловий будинок, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3; заперечення на позовну заяву; зауваження на заперечення на позовну заяву; довіреності сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, (в редакції, що діяла на момент звернення позивача з даним позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Рішення Синельниківської міської ради № 58-4/V про вилучення земельної ділянки ухвалене 12 липня 2006 року. Однак позивач дізнався про це рішення лише після отримання заочного рішення в січні 2010 року, що було згодом скасоване ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 25.01.2010 року. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 08.02.2010 року.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними та вважає за можливе його поновити.

В судовому засіданні встановлено наступне:

Згідно копії договору дарування від 30 березня 1994 року, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 481, ОСОБА_1 30 березня 1994 року прийняв у дар ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3, розташовані на земельній ділянці розміром 943 кв. м.

Згідно копії технічного паспорту власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3 є ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Обовязок підтвердити право постійного користування земельною ділянкою державним актом виник після прийняття Постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження форм Державного акту на право власності на земельну ділянку та державного Акту на право постійного користування земельною ділянкою" № 449 від 02 квітня 2002 року. До цього терміну державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для фізичних осіб було не обов'язковим в разі придбання будь яким чином домоволодіння або його частини у власність, якщо земельна ділянка у цього домоволодіння не була приватизованою.

Згідно рішення Синельниківської міської ради № 58-4/V від 12 липня 2006 року, земельну ділянку площею 0,0060 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3, вилучено за добровільною відмовою ОСОБА_2.

Згідно п. а) ст. 141 Земельного Кодексу, підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 142 Земельного Кодексу, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Таким чином, в супереч вимогам п. а) ст. 141, ч.1 ст. 142 Земельного Кодексу відповідач прийняв рішення про вилучення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років Жовтня, № 3 на підставі заяви про добровільну відмову ОСОБА_2, яка не була власником та користувачем зазначеної земельної ділянки. Доручення від 11 жовтня 2004 року, яким ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 на вчиняти певні дії не містить положень які надають право ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 добровільно відмовлятися від права власності та користування земельною ділянкою.

В відповідності до Конституції України ст.ст. 8, 21, 22, 24 не допускається будь-якого зменшення, звуження обсягу прав або створення умов обмежуючих реалізацію прав людини та громадянина, крім випадків перелічених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.. 152 Земельного Кодексу, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. г) ч. 3 ст.. 152 Земельного Кодексу, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24 Конституції України, п. а) ст. 141, ч. 1ст. 142, ст.. 152 Земельного Кодексу, ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 99, 102, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до територіальної громади міста в особі Синельниківської міської ради та ОСОБА_2, треті особи: відділ державного комітету по земельним ресурсам м. Синельникове Дніпропетровської області про визнання недійсним рішення Синельниківської міської ради та зобовязання Синельниківської міської ради повернути в користування незаконно вилученої земельної ділянки, внесення відповідних змін до документів на землю і поновлення меж - задовольнити повністю.

Поновити строк для розгляду адміністративного позову.

Визнати рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 12 липня 2006 року № 58-4/V «Про вилучення за добровільною відмовою ОСОБА_2, яка мешкає на вул. 25 Дивізії, 5-а, м. Синельникове, частину земельної ділянки площею 0,0060 га на вул. 50 років Жовтня, 3 м. Синельникове, та погодити місце розташування комплексу по наданню побутових послуг вищезазначеній земельній ділянці ОСОБА_4 з метою передачі земельної ділянки в оренду» незаконним та скасувати.

Зобовязати Синельниківську міську раду Дніпропетровської області повернути ОСОБА_1 в користування незаконно вилучену земельну ділянку площею 0,0060 га на вул. 50 років Жовтня, 3 м. Синельникове, та відновити запис в земельному кадастрі як про землекористувача ОСОБА_1 на наведену земельну ділянку.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6