Справа № 813/6636/14
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Справа № 11624/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Гудима Л.Я., Глушка І.В..

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі № 813/6636/14 за позовом Дочірнього підприємства ПАТ "Конценрн-Електрон" Завод "Полімер-Електрон" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Публічного акціонерного товариства Конценрн-Електрон Завод "Полімер-Електрон" звернулося у Лвівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області №/8785 від 12.06.2014 року та № /14905 від 02.10.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р., адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області №/8785 від 12.06.2014 року та № /14905 від 02.10.2014 року.

Стягнуто з державного бюджету на користь Заводу Полімер-Електрон - дочірнє підприємство ПАТ Концерн-Електрон 334 грн. 30 коп. судового збору.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 податкова інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необґрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт наголошує на тому , що під час перевірки використано акт перевірки контрагента ОСОБА_2 НТ-Стіл, який не надав первинних документів за цей період. Крім того, додатково пояснив, що податковим органом реальність операцій Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства Конценрн-Електрон Заводу "Полімер-Електрон" з ОСОБА_2 "Епіцентр-К" заперечується, однак, у платника податків відсутнє належне оформлення господарських операцій з вказаним контрагентом.

Представник Дочірнього підприємства ПАТ "Конценрн-Електрон" Завод "Полімер-Електрон" в судове засідання на виклик суду не зявився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

ОСОБА_1 податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі ДПІ у Шевченківському районі м. Львова) у період з 31.03.2014 року по 15.05.2014 року проведено планову виїзну перевірку Заводу Полімер-Електрон - дочірнього підприємства ПАТ Концерн-Електрон (далі Завод Полімер-Електрон) з питань дотримання вимог податкового законодавстваза період з 01.07.2012 по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2013 року. За результатами перевірки складено Акт від 22.05.2014 року №221/120/13-07-22-01-10/23974489.

На підставі цього акту прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.06.2014 року №/8784 та №/8785.

Прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржено у адміністративному порядку до Головоного управління Міндоходів у Львівській області. Враховуючи скаргу Дочірнього підприємства ПАТ Концерн-Електрон Заводу "Полімер-Електрон" на податкові повідомлення-рішення, на підставі листа Головоного управління Міндоходів у Львівській області від 21.07.2014 року № 17496/10/13-0110-08-05/1081, у період з 28.07.2014 року по 01.08.2014 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань, що стали предметом оскарження. За результатами перевірки складено Акт від 08.08.2014 року №363/280/13-07-22-01-10/23974489.

Як вбачається з даного акту, податковим органом встановлено порушення:

- пп. 14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п. 138.2, пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України щодо заниження податку на прибуток на загальну суму 44 762 грн., в тому числі за 2 4 квартал 2012 року на суму 13 529 грн., за 2013 рік на суму 31 233 грн.

- п. 198.3 ст. 198, п. 186.1 ст. 186, п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 42 759 грн., в тому числі за серпень 2012 року на суму 2 437 грн., за вересень 2012 року на суму 6 909 грн., за грудень 2012 року на суму 2 444 грн., за лютий 2013 року на суму 17 767 грн., за квітень 2013 року на суму 8 077 грн., за червень 2013 року на суму 2 501 грн., за жовтень 2013 року на суму 2 624 грн.

Перевіркою встановлено безтоварний характер проведених операцій з ОСОБА_2 НТ-Стіл, завищення задекларованих витрат на надання послуг по організації просування товарів (торгової марки)по розрахунках із ТОВ Епіцентр К, завищення витрат на списання палива на орендований транспортний засіб NISSAN QASHQAI, р/н НОМЕР_1.

Головним управлінням Міндоходів у Львівській області, відповідно до рішення про результати розгляду скарги № 20166/10/13-01-10-08-05/1285 від 21.08.2014 року, залишено без змін податкове повідомлення-рішення № /8785 від 12.06.2014 року, скасовано податкове повідомлення-рішення № /8784. Натомість, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова прийняте податкове повідомлення рішення від 02.10.2014 року № /14905.

Податковим повідомленням-рішенням № /8785 від 12.06.2014 року позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 64 138,50 грн., у т. ч. 42 759 грн. за основним платежем та 21 379,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податковим повідомленням-рішенням № /14905 від 02.10.2014 року збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 67 143 грн., у т. ч. 44 762 грн. за основним платежем та 22 381 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції вважав такі висновки податкового органу помилковими, з чим і погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Стосовно включення позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, оплати за придбання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ НТ-Стіл.

В основу таких висновків контролюючого органу покладено акт Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська № 868/22-4/36162765 від 26.02.2013 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ НТ-Стіл () щодо підтвердження господарських відносин із ТОВ Лігран () за грудень 2011 року, лютий серпень 2012 року, ПП Транс-Атлантіка Сервіс () за березень травень 2012 року, ТОВ Шоковіта () за серпень жовтень, грудень 2012 року, ТОВ Феріт Д () за вересень 2012 року.

Як стверджується матеріалами справи надані представником позивача в судовому засіданні документи свідчать про підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій позивачем та його контрагентом, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх.

На підтвердження господарських відносин з ОСОБА_2 НТ-Стіл та правомірності формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ позивачем надано суду:

- Договір купівлі-продажу продукції і товарів від 31.08.2012 року, згідно якого Продавець (ОСОБА_2 НТ-Стіл) зобовязується поставити та передати у власність Покупця (Завод Полімер-Електрон) товар, а Покупець прийняти та оплатити його на умовах договору;

- Видаткові накладні від 04.09.2012 року № 1580, від 11.09.2012 року № 1603;

- Товарно-транспортні накладні: від 04.09.2012 року 01АБ № 835132, від 11.09.2012 року 01АБ № 835130;

- Податкові накладні: від 31.08.2012 року № 452, від 10.09.2012 року №465; реєстр виданих та отриманих податкових накладних;

- Банківські виписки.

На підтвердження використання у господарській діяльності придбаної полімерної сировини позивачем надано виробничий звіт цеху 04 за вересень 2012 року; договір підряду № 96/0812 від 15.08.2012 року з Фінансово-лізинговою компанією Електрон-Лізинг про виготовлення огорожі спортмайданчика по вул. Чупринки, 130; акт приймання підрядних робіт від 26.10.2012 року; банківські виписки, з яких вбачається що труби використані при встановленні огорожі по вул. Чупринки, 130 в м. Львові.

За наслідком виконання робіт позивач отримав податкові накладні, які не мали недоліків та, порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинним на момент їх виписки законодавством.

Актом перевірки не підтверджено, що на момент здійснення господарських операцій, контрагент позивача не був зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі, а також що у такого не було Свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Крім того, посилання відповідача на акт перевірки контрагента суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, так як чинним законодавством не передбачено право відповідача при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу про наявність порушень з боку першого.

Слід зауважити, що згідно з практикою Європейського суду, викладеною в рішенні від 22.01.2009р. у справі "Булвес" АД проти Болгарії та ст.61 Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, Підприємство не несе відповідальності за свого контрагента, який не виконав свого обов'язку щодо сплати податків до бюджету, відповідальність за такі негативні наслідки несе саме ця особа-контрагент, зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів вважає , що операції з придбання позивачем у ОСОБА_2 НТ-Стіл товару мали реальний характер.

Стосовно задекларованих витрат на надання послуг по організації просування товарів (торгової марки)по розрахунках із ТОВ Епіцентр К.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно з договором № 278310 від 05.10.2012 року, укладеним між Дочірнім підприємством ПАТ "Концерн-Електрон" Завод "Полімер-Електрон" (Замовник) та ОСОБА_2 "Епіцентр-К" (Виконавець), ОСОБА_2 "Епіцентр-К" надає Замовнику інформаційні, маркетингові та інші послуги щодо просування товару (торгової марки) в регіонах України. Послуги щодо просування товару (торгової марки) передбачають надання наступної консультативної інформації: розміщення товару на окремих стелажах та площадках Виконавця; формування Виконавцем споживчого кошику покупця щоденно; проведення інформаційного обслуговування товарів, які постачаються Замовником, та цільового опитування клієнтів, як фактичних так і потенційних; інформування щодо залишку товару на стелажах гіпермаркету; надання інформації Замовнику стосовно періодів проведення рекламних заходів всередині гіпермаркетів Виконавця та інформування про зміну попиту на товари, що постачаються Замовником; проведення аналізу рекламно-інформаційної продукції за аналогічними видами продукції; проведення аналізу результатів маркетингових досліджень, формування висновків і рекомендацій. Відповідно до п. п. 1.6 договору, надання послуг підтверджується актом прийому-передачі послуг, який оформлюється виконавцем та підписується сторонами протягом 5 робочих днів від дати оформлення. Розмір оплати за послуги, яку замовник зобов'язаний сплатити Виконавцеві за надання консультацій згідно п.п. 1.3.1-1.3.5 договору, складає 8% без ПДВ від суми реалізованого товару за кожен квартал.

Згідно з даними бухгалтерського обліку та представленими документами позивач за перевірений період по вказаному договору включив до витрат, що враховуються для визначення обєкту оподаткування оплату послуг по просуванню товару (торгової марки) від ТОВ Епіцентр К на загальну суму 167 067 грн. Такі витрати сформовано на підставі наступних первинних бухгалтерських документів, копії яких долучено до матеріалів справи:

- акту виконання робіт (надання послуг) № Ком/01-0011354 від 13.12.2012 року, розрахунку до акту № Ком/01-0011354, податкової накладної № 48599/001 від 13.12.2012 року;

- акту виконання робіт (надання послуг) № Ком/01-0000584 від 24.01.2013 року, розрахунку до акту № Ком/01-0000584, податкової накладної № 2523/001 від 24.01.2013 року;

- акту виконання робіт (надання послуг) № Ком/01-0003928 від 19.04.2013 року, розрахунку до акту № Ком/01-0003928, податкової накладної № 14784/001 від 19.04.2013 року;

- акту виконання робіт (надання послуг) № Ком/01-0005724 від 21.06.2013 року, розрахунку до акту № Ком/01-0005724, податкової накладної № 22424/001 від 21.06.2013 року;

- акту виконання робіт (надання послуг) № Ком/01-0010135 від 21.10.2013 року, розрахунку до акту № Ком/01-0010135, податкової накладної № 39566/001 від 21.10.2013 року.

- банківських виписок, відповідно до яких оплата вартості наданих позивачу ОСОБА_2 "Епіцентр-К" послуг здійснювалась у безготівковій формі.

З договору № 278310 від 05.10.2012 року та представлених суду як актів виконання робіт (надання послуг), так і розрахунків до актів, вбачається, що сторонами договору № 278310 від 05.10.2012 року в повній мірі було конкретизовано, які саме послуги повинні надаватись, встановлено вартість таких послуг і, відповідно, їх обсяг.

Згідно з довідкою про реалізацію продукції дочірнього підприємства ПАТ Концерн-Електрон Заводу Полімер-Електрон обсяги реалізації його продукції через торгову мережу Епіцентр протягом періоду, що перевірявся, щорічно збільшувались як у абсолютних, так і у відносних показниках.

Збільшення обсягів реалізованих товарів по укладених договорах поставки повязане із наданими послугами по просуванню таких товарів, що свідчить про економічну обгрунтованість та доцільність отримання позивачем таких послуг, оскільки їх результативність впливає на збільшення отримуваного прибутку, що є метою господарської діяльності.

Відповідно до вимог п.п.138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, а саме адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати;

б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу;

в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності;

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати);

д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

е) витрати на врегулювання спорів у судах;

є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків;

ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

Згідно з п.п. 139.1.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтвердженні митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього ж кодексу).

Відповідно до вимог п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" чітко визначено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з п.1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Поняття господарської операції визначено в ст. 1 вищевказаного Закону, це - дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 також передбачена необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами.

Зокрема, п. 2.1 ст. 2 Положення первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4 Положення, - первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Стосовно витрат на списання палива на орендований транспортний засіб.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договорами оренди транспортного засобу від 25.11.2009 року та від 30.11.2012 року, Орендодавець (ОСОБА_3О.) передає, а Орендар (Завод Полімер-Електрон дочірнє підприємство ПАТ Концерн-Електрон) приймає у тимчасове платне користування автомобіль НОМЕР_2. Згідно з умовами договору (п.1.4), Орендоване майно може використовуватись орендарем при здійсненні виробничої діяльності (а саме для службових поїздок персоналу Орендаря та вантажного перевезення дрібних речей), на території України та за її межами.

Згідно з даними бухгалтерського обліку та представленими документами позивач за перевірений період 50% списання палива для вказаного автомобіля віднесено до витрат на збут, оскільки автомобіль використовувався у господарській діяльності позивача.

Дані витрати підтверджено наступними документами, копії яких долучено до матеріалів справи:

- актами прийому-передачі автомобіля НОМЕР_3 від 25.11.2009 року та від 30.11.2012 року;

- наказами генерального директора дочірнього підприємства ПАТ Концерн-Електрон Заводу Полімер-Електрон № 77а від 01.12.2009 року та № 65/гд/12 від 05.12.2012 року Про оренду автомобіля;

- дорожніми листами №№ 07/12, 08/12, 09/12, 10/12, 11/12, 12/12, 01/13, 02/13, 03/13, 04/13, 05/13, 06/13, 07/13, 08/13, 09/13, 10/13, 11/13, 12/13

- місячними звітами про рух орендованого автомобіля за період з липня 2012 року по грудень 2013 року.

Згідно з пп.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п.п. в) п.п. 138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу, до складу інших витрат включаються витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Докази які є у матеріалах справи свідчать про фактичне використання орендованого автотранспортного засобу у здійсненні господарської діяльності позивачем, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останньої із використанням автомобіля НОМЕР_3.

Апелянт зазначає, що до перевірки не було представлено місячних звітів про рух орендованого автомобіля, що виключає право позивача на формування витрат.

Також зі змісту акта перевірки від 08.08.2014 року випливає, що дочірнє підприємство ПАТ "Концерн-Електрон" Завод "Полімер-Електрон" не представило до перевірки товарно-транспортні накладні від 04.09.2012 року 01АБ № 835132, від 11.09.2012 року 01АБ № 835130, на які посилався позивач в підтвердження реальності господарських операцій із ОСОБА_2 НТ-Стіл, зокрема у запереченнях на акт перевірки від 22.05.2014 року та скарзі на податкові повідомлення-рішення від 25.06.2014 року.

Колегія суддів зазначає , що дані твердження податкового органу не слід брати до уваги, оскільки.

Відповідно до ст. 71 Податкового кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У пункті 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 85.4. ст. 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно до п. 85.6. ст. 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Пунктом п. 85.7. ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи органу державної податкової служби, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що податковий орган вимагав у дочірнього підприємства ПАТ "Концерн-Електрон" Завод "Полімер-Електрон" первинні бухгалтерські документи як по операціях з ОСОБА_2 НТ-Стіл, так і місячні звіти про рух орендованого автомобіля. Аналоігчно відсутні докази того, що позивач відмовився надати такі документи на вимогу податкового органу.

Водночас, копії таких первинних бухгалтерських документів були долучені представником позивача до матеріалів справи.

А тому, доводи апелянта про ненадання під час перевірки товарно-транспортних накладних по операціях з ОСОБА_2 НТ-Стіл та звітів про рух орендованого автомобіля НОМЕР_3 не підтверджені матеріалами справи.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. у справі № 813/6636/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: Л.Я. Гудим

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складений 26 червня 2015 року.