Справа № 2а-1870/6810/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/9991/23623/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив визнати протиправним рішення щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій, зобов`язати відповідача надати йому такий статус.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 серпня 2007 року (протокол № 10) в частині повернення матеріалів відносно ОСОБА_1 на доопрацювання. Зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, відповідних постанов Кабінету Міністрів України та наказів Міністра оборони України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Справа судами розглядалася неодноразово.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позивач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1967 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині пп АДРЕСА_1 . 21 серпня 1968 року позивач був направлений на територію Чехословаччини для виконання бойового завдання по плану «Дунай», під час якого отримав поранення у руку, що не заперечується відповідачем.
Командиром військової частини пп НОМЕР_1 на підставі наказу Міністра оборони СРСР № 242 від 17 жовтня 1968 року за відмінне виконання інтернаціонального обов`язку по захисту соціалістичних завоювань у Чехословаччині ОСОБА_1 оголошена подяка.
3 березня 2007 року ОСОБА_1 у черговий раз звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням вирішити питання про встановлення йому статусу учасника бойових дій, на що отримав відповідь від 9 березня 2007 року з пропозицією звернутися до військового комісаріату за місцем проживання для підготовки необхідних документів та їх подання на розгляд у встановленому порядку.
Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.
Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 16 липня 2007 року Сумського обласного військового комісара зобов`язано передати заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій на розгляд відповідній комісії при Сумському обласному військовому комісаріаті.
23 серпня 2007 року відбулося засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни, на якому прийнято рішення про направлення матеріалів на доопрацювання для пред`явлення нотаріально завірених заяв свідків.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що відповідачем порушений порядок розгляду питання щодо визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
За змістом абзаців 1 і 3 пункту 2 частини 1 статті 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.
Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено, що Чехословаччина віднесена до переліку держав, на території якої в період з 20 серпня 1968 року по 1 січня 1969 року проходили бойові дії.
Положенням про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим наказом Міністра оборони України від 26 липня 1996 року № 208 визначено, що саме на комісії покладається вирішення питання про встановлення статусу учасника бойових дій.
Згідно пункту 4 цього Положення підготовку матеріалів для розгляду комісії, проведення пошукових заходів, спрямованих на допомогу громадянам в одержанні відповідних архівних довідок, здійснюють районні (міські) військові комісаріати.
Комісії зобов`язані приймати документи для розгляду, реєструвати їх у спеціальній книзі обліку, уважно вивчати документи, інформувати заявника про прийняття документів на розгляд і дату засідання комісії. Заслуховувати пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази громадян і в десятиденний термін з дня одержання документів прийняти відповідне рішення про встановлення статусу, про що інформувати заявника. У разі відмови громадянину у встановленні йому відповідного статусу ветерана війни, комісії сповіщають причину (мотиви) відмови. При необхідності комісії можуть повертати документи до райміськвійськкоматів на доопрацювання для повторного їх подання на розгляд комісії.
На підставі вказаних нормативних актів з метою встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою, до якої додав військовий квиток, довідку Центрального архіву, подяки та іншій документи.
Між тим, комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянувши заяву позивача, не прийняла рішення ні про встановлення статусу учасника бойових дій, ні про відмову у встановленні такого статусу, а повернула документи на доопрацювання, не зазначивши при цьому, кому саме повертає документи та не встановивши строк, протягом якого необхідно доопрацювати матеріали і подати їх комісії для розгляду.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення щодо повернення матеріалів на доопрацювання та не надав суду доказів у підтвердження заперечень на позов, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку щодо зобов`язання комісії розглянути заяву позивача про встановлення йому статусу учасника бойових дій.
Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.