Справа № 22-а-31/11
Суддя: Ткач О. І.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-31/11Головуючий у 1-й інстанції Шваюк Г.В.
Категорія - 31Доповідач - Ткач О.І. О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого Ткач О.І.

Суддів: Гірського Б.О., Бахметової В.Х.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області на рішення Бучацького районного суду від 27 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Бучацькому районі про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бучацького районного суду від 27 вересня 2010 року позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року № 2195 -ІV у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням вимог ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року включно, з врахуванням виплачених сум.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі в користь ОСОБА_1 37 гривень судових витрат.

В апеляційній скарзі УПФ в Бучацькому районі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити.

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі, в якому просить зобов'язати провести доплату до пенсії відповідно до вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплати підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 31.08.2010 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ в Бучацькому районі як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування за період чинності даної статті в редакції 2004 року, але в порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Дана редакція діяла з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене та те, що законодавством України у 2009 році дія ст. 6 Закону № 2195-IV не зупинялась, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що у періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року ОСОБА_1 повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни, тому відмова Головного УПФ в Бучацькому районі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів Головному управлінню Пенсійного фонду України в Бучацькому районі для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись абзацом 11 п. 1 Розділу ХІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст. ст. 197, 198, 205, 206, 211 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

УхвалиВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі - відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від 27 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: