Справа № 802/611/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/611/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу селянського (фермерське) господарство "Конкурент" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом селянського (фермерського) господарства "Конкурент" до Липовецького відділення Іллінецької об'днаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії Липовецького відділення Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області незаконними та зобов'язати відповідача визнати відсутність податкового боргу.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстнції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстнції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

У судовому засіданні представника позивача вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти тверджень апелянта заперечила, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Селянське (фермерське) господарство "Конкурент" зареєстроване Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області 22 червня 1996 року, про що свідчить свідоцтво серії А00 №491279 (а.с.14).

25 лютого 2015 року Погребищенське відділення Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції направило позивачу лист №308/15, з якого вбачається, що статус платника єдиного податку четвертої групи на 2015 рік не підтверджено, у зв'язку із невідповідністю вимогам, встановленим п.п.291.5.3 п.291.5 статті 291 ПК України, а саме: станом на перше січня базового (звітного) року за позивачем рахується недоїмка в сумі 39,09 гривень по орендній платі за землю з юридичних осіб.

Крім того, аналогічна позиція підтверджується довідкою Липовецького відділення Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції №522/10//20-011 від 24 лютого 2015 року.

В подальшому, 03 березня 2015 року позивач звернувся до Липовецького відділення Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції з листом вих. №38 щодо надання довідки про відсутність (наявність) заборгованості з податків і зборів.

Іншим листом Липовецького відділення Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції №637/10/20-011 від 03 березня 2015 року податковий орган повідомив позивача про те, що станом на 01 січня 2015 року за останнім рахується заборгованість по орендній платі з юридичних осіб в сумі 39,09 гривень.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач використовував земельну ділянку площею 91,0315 га (рілля) на території Білянської сільської ради на підставі договору оренди від 01 жовтня 2007 року.

В свою чергу, на підставі зазначеного договору, позивачем самостійно обраховано та подано до податкового органу на 2014 рік звітну податкову декларацію з орендної плати за землю на суму 70897,24 гривень. Однак, термін дії договору закінчився 01 жовтня 2014 року.

Згідно з п. 286.4 ст. 286 ПК України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Замість того, позивачем подана уточнююча податкова декларація з орендної плати за землю із пропущенням строку, визначеного законодавством.

Отже, за жовтень місяць 2014 року по терміну сплати 30 листопада 2014 року в КОР платника за даними звітної декларації проведено нарахування в сумі 5908,1 гривень, сплата відсутня, відповідно виникла недоїмка 5906,41 гривень, так як була переплата 1,69 гривень. Вказана недоїмка рахувалась в КОР до моменту подання уточнюючої декларації 16 грудня 2014 року. Дана сума заборгованості була зменшена в результаті подання уточнюючої декларації, але за період 01 грудня 2014 року по 16 грудня 2014 року на суму боргу була нарахована пеня в сумі 40,78 гривень. відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України. По терміну нарахування 30 грудня 2014 року уточнюючої декларації - до зменшення 5908,1 гривень, в частині 39,09 гривень, було направлено на погашення пені, решта 5869,01 гривень була направлена на зменшення нарахування по звітній декларації терміном 30 грудня 2014 року в сумі 5908,1 гривень. В результаті чого виникла недоїмка 39,09 гривень основного, самостійно узгодженого платником платежу. Дана сума була погашена в січні 2015 року, однак на момент 01 січня 2015 року вона існувала, що відповідно до вищезазначених положень ст. 291 ПК України є підставою для відповідно прийнятих відповідачем рішень.

За змістом пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

У відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може не надсилатися, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Слід зауважити, що висновок суду першої інстанції щодо дотримання позивачем вимог ст.ст. 291, 298 ПК України є помилковим та таким, що виходить за межі позовних вимог. Так як згідно позовних вимог оскаржуються дії відповідача щодо нарахування податкового боргу.

Однак, в силу ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах та спосіб, передбачений діючим на час виникнення правовідносин законодавством, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а відтак постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу селянського (фермерське) господарство "Конкурент" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 червня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_5