Справа № 816/1685/15
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1685/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність висновків відповідача про заниження ТОВ "Українське зерно" податку на додану вартість на загальну суму 11151 грн за результатами господарських операцій з ТОВ "ТІР ОСОБА_3", стверджуючи, що податковий кредит ним сформовано в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі належним чином оформлених податкових накладних, а господарські операції підтверджено первинними документами, які відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

У письмових запереченнях в обґрунтування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення зазначав, що ТОВ "Українське зерно" в порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України завищено суму податкового кредиту за серпень 2014 року за рахунок неправомірного віднесення до його складу суми ПДВ в розмірі 11151 грн. з придбання товару від ТОВ "ТІР ОСОБА_3" /т.1 а.с. 105 108/.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ "Українське зерно", ідентифікаційний код 30044094, зареєстроване як юридична особа 14.07.1998, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 1 000083 /а.с.15/.

У термін з 30.01.2015 по 09.02.2015 ДПІ у м. Полтаві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Українське зерно з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ Карма-А за лютий 2014р., ТОВ ТІР ОСОБА_3 за серпень 2014р.

За результатами перевірки складено акт від 14.02.2015 №738/16-01-22-02/30044094 /т. 1 а.с. 22-41/, в якому зафіксовано порушення ТОВ Українське зерно п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.6, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього на суму 609189 грн., в т.ч.: за лютий 2014 року на суму 598038 грн. по взаємовідносинам із ТОВ Карма-А; за серпень 2014 року всього на суму 11151 грн. по взаємовідносинам із ТОВ ТІР ОСОБА_3.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015 №, яким збільшено позивачу грошове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 913783,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 609189,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 304594,50 грн. /т. 1 а.с. 42/.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Рішенням ГУ Міндоходів у Полтавській області від 27.04.2015 № 1847/10/16-31-10-04-11 про результати розгляду скарги скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 03.03.2015 № в частині нарахованої штрафної санкції в сумі 2787,75 грн., в іншій частині зазначене повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ Українське зерно - без задоволення, при цьому враховано рішення ДПІ у м. Полтаві №6834/10/16-01-22-02-24 від 10.04.2015 щодо погодження застосування податкового компромісу ТОВ Українське зерно по податковому повідомленню-рішенню від 03.03.2015 № в частині податкових зобовязань, визначених по взаємовідносинах з ТОВ Карма-А за лютий 2014р. в сумі 598038,00 грн /т. 1 а.с. 57-62/.

З огляду на викладене ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.05.2015 №, яким збільшено позивачу суму грошового зобовязання з ПДВ в розмірі 13938,75 грн., в тому числі - 11151,00 грн. за основним платежем, 2787,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями /т. 1 а.с. 63/.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу вимог пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Згідно вимог пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобовязань, власному капіталі підприємства.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що між ТОВ Українське зерно та ТОВ ТІР ОСОБА_3 укладено договір поставки №4/2014 від 11.01.2014 /т. 1 а.с. 65-66/.

За умовами зазначеного договору ТОВ ТІР ОСОБА_3 (Постачальник) зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти ТОВ Українське зерно (Покупець) визначений цим Договором товар (запасні частини до транспортних засобів, мастильні матеріали, додаткове обладнання), а Покупець зобовязується, на умовах та в порядку, визначених цим Договором, приймати названий Товар та оплачувати його (пункт 1.1. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014 (пункту 8.1. Договору).

В ході виконання договору у серпні 2014 року ТОВ ТІР ОСОБА_3 видано позивачу податкові накладні, видаткові накладні щодо поставки запасних частин до транспортних засобів (лінія кабельна, радіатор кондиціонера MAN, шланг кабіни, циліндр, трубка кондиціонера, педаль газу, набір кілець, осушувач кондиціонера MAN, чохол сидіння комплект MAN, редуктор) на загальну суму 66 905 грн, в тому числі ПДВ 11 150,84 грн /том 1 а.с. 67-88/.

Податкові накладні, складені ТОВ ТІР ОСОБА_3, відповідають вимогам п.201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підписані та скріплені печаткою. Зауважень до оформлення податкових накладних в акті перевірки також не зазначено.

ТОВ ТІР ОСОБА_3 на момент укладення договору та видачі податкових накладних було зареєстроване як юридична особа та платник ПДВ, що підтверджується документами, наявними у справі /т.1, а.с. 119 121, т. 2 а.с. 62 63/, і сторонами не заперечується.

Поставка товару здійснювалася ТОВ ТІР ОСОБА_3 відповідно до одного із основних видів діяльності, внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, - 45.32. «Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів» /т. 2 а.с. 62 (на звороті)/.

ТОВ Українське зерно проведено оплату за товар ТОВ ТІР ОСОБА_3, про що платіжні доручення, копії яких наявні у справі /т.1 а.с. 125 136/.

Згідно з пунктом 2.3 договору поставки №4/2014 від 11.01.2014 постачальник поставляє Покупцеві товар окремими партіями на підставі замовлень Покупця у строк та на умовах, погоджених сторонами у замовленнях на поставку товару та/або рахунках на оплату, на умовах ЕХW за адресою: м. Київ, вул. В. Кільцева, 4Б або на умовах FСА (що погоджується додатково).

Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) передбачено, що термін ЕХW "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад на заводі, фабриці, складі і т.ін.), а поставка FСА "франко-перевізник" вважається здійсненою у разі коли товар наданий продавцем у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем.

Згідно пояснень представника позивача в судовому засіданні товарно-матеріальні цінності транспортувались на адресу позивача з використанням послуг перевізника - ТОВ "Гюнсел".

Листом ТОВ "Гюнсел" від 16.06.2015 № 251 підтверджено факт надання послуг ТОВ «ТІР ОСОБА_3» у серпні 2014 року з перевезення вантажів, одержувачем яких було ТОВ «Українське зерно» /т. 2 а.с. 66/.

Товар від ТОВ ТІР ОСОБА_3 отримано уповноваженими особами позивача за довіреностями, відображеними у журналі реєстрації довіреностей за серпень 2014 року, витяг з якого наявний у матеріалах справи /т. 1 а.с. 137 - 144/.

Відповідно до пояснень представника позивача в подальшому транспортування товару до місця його зберігання здійснювалося власним транспортом позивача, на підтвердження чого до суду надано подорожні листи службового легкового автомобіля за серпень 2014 року /т. 2 а.с. 3-22/.

Товарно-матеріальні цінності придбавалися позивачем у ТОВ ТІР ОСОБА_3 з метою використання у своїй господарській діяльності, а саме: для ремонту власних та орендованих транспортних засобів, що підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, договору оренди транспортного засобу від 01.10.2009, актом приймання-передачі автомобіля в оренду від 01.10.2009, відомостями видачі запасних частин та матеріалів, актами списання запчастин, наказами про визнання активом об'єкта основних засобів та введення в експлуатацію, актами введення в експлуатацію основних засобів /т. 1 а.с. 156-169, 179-210, 224-250/.

Господарську операцію з придбання товарів у ТОВ ТІР ОСОБА_3 та його подальший рух відображено позивачем у бухгалтерському обліку, про що свідчать журнали-ордери та відомості по рахунку 20.7 «Запасні частини» /т. 1 а.с. 146 155/, рахунку 11.2 «Малоцінні необоротні матеріальні активи» /т. 2 а.с. 1/.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ ТІР ОСОБА_3 мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за серпень 2014 року на загальну суму ПДВ 11150,84 грн. на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Посилання податкового органу в акті перевірки на те, що видаткові накладні ТОВ «ТІР ОСОБА_3» складені з порушенням встановленого порядку, а саме, відсутня розшифровка підпису посадової особи, що отримала товар, номер та дата довіреності, за якою отримувався товар, суд оцінює критично.

Так, із журналу реєстрації довіреностей ТОВ «Українське зерно» за серпень 2014 року вбачається, що довіреності на отримання товару від ТОВ «ТІР ОСОБА_3» видавалися менеджеру з логістики ОСОБА_4, менеджеру з логістики ОСОБА_5

За таких обставин суд вважає, що відсутність розшифровки підпису посадової особи, що отримала товар на видаткових накладних, не позбавляє документи юридичної значимості.

Суд зауважує, що окремі недоліки в оформленні документів за наявності інших первинних документів, якими підтверджується факт реального придбання платником податків товарів/послуг, не можуть розглядатися як підстава для висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій.

Доводи відповідача про неможливість підтвердження факту отримання матеріалів позивачем від ТОВ «ТІР ОСОБА_3» з огляду на відсутність документів, що підтверджують перевезення їх до гаражів, розташованих за адресою: Полтавська область, Диканський район, с. Чернечий Яр, вул. Садова, 4, суд вважає необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що товар отримувався за місцезнаходженням перевізника ТОВ «Гюнсел», і в подальшому доставлявся до гаражів, тобто документи щодо перевезення запчастин до гаражів мають значення для зясування факту використання товарів у господарській діяльності, а не факту отримання товарів. При цьому суд враховує, що недоліки документального оформлення перевезень власних товарно-матеріальних цінностей підприємства з одного місця до іншого не можуть бути підставою для висновку про не підтвердження факту отримання та використання товару у господарській діяльності, який засвідчено іншими документами бухгалтерського обліку.

Суд зауважує, що товарно-транспортна накладна, подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиними та безумовними документами, що підтверджують факт придбання товарно-матеріальних цінностей. В даному випадку первинними документами, що підтверджують факт господарської операції між ТОВ «ТІР ОСОБА_3» та позивачем є видаткові та податкові накладні.

Стосовно посилань в акті перевірки на відсутність документів, які б свідчили про походження товару (сертифікати відповідності, паспорти тощо), суд вважає за необхідне зазначити, що придбаний позивачем товар не належить до Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 № 28, а відсутність технічної документації (паспортів тощо), зберігання якої не передбачено правилами бухгалтерського обліку, не може свідчити про безтоварність господарської операції.

Отже доводи, якими податковий орган вмотивував правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не є переконливими, а відображені в акті перевірки висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам правових норм.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 08.05.2015 № НОМЕР_1, винесене на підставі висновків акту перевірки від 14.02.2015 №738/16-01-22-02/30044094, є необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення відповідачем не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 182 грн. 70 коп.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору, з відповідача до державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області № НОМЕР_1 від 08 травня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (ідентифікаційний код 30044094) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 червня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол