Справа № К/9991/55814/11-С
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/9991/55814/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,
суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів

за касаційною скаргою Статівки Л.В. на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у компенсації суми податку з доходів фізичних осіб за ставкою 15 відсотків у розмірі 841,75 грн, що утриманий з грошової компенсації за неотримане речове майно; стягнути з відповідача на її користь компенсацію зазначеної суми податку.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нове про задоволення позову. Зазначає, що відповідач у день її звільнення з військової служби, 9 грудня 2010 року, зобов`язаний був спочатку провести остаточний розрахунок з грошової компенсації за неотримане речове майно, утримати з цього доходу податок за ставкою 15%, який в цей же день у повному обсязі спрямувати виключно на виплату їй рівноцінної та повної компенсації вказаних втрат доходу, а вже після цього виключити її зі списків особового складу.
Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.
Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 грудня 2010 року № 480-ос старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пунктом «д» частини шостої статті 26 (через сімейні обставини) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу 9 грудня 2010 року, відповідно до пунктів 27, 28, 29 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, зобов`язано виплатити грошову компенсацію замість належного речового майна. Наказом начальника Луганського прикордонного загону 18 лютого 2011 року №140 зобов`язано головного бухгалтера начальника фінансово-економічного відділу прикордонного загону здійснити виплату грошової компенсації замість належного речового майна колишнім військовослужбовцям прикордонного загону, зокрема, ОСОБА_1 в сумі 5611,65 грн, з яких позивачу перераховано 4769,90 грн та утримано податок в розмірі 841,75 грн.
Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, прийшли до висновку, що сума компенсації за неотримане речове забезпечення не відноситься до грошового утримання, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, тому утримана з позивача сума податку не може бути компенсована у відповідності до правил, визначених статтею 168.5 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу» від 15 січня 2004 року №44 (далі Порядок). Компенсація за неотримане речове забезпечення є альтернативною формою розрахунку з особою, звільненою в запас Збройних Сил, яка використовується виключно за її бажанням замість отримання належного речового майна в натурі, і не відноситься до обов`язкових грошових виплат. Виплата такої компенсації може здійснюватися лише особам, звільненим зі Збройних сил та відповідно не виконуючим на момент отримання цієї компенсації обов`язків несення служби.
Проте з таким висновком судів попередніх інстанцій погодитися не можна.
Відповідно до пункту 22.7 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року № 889-IV (чинного до 1 січня 2011 року) та пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (набрав чинності з 1 січня 2011 року) суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Пунктами 2 5 Порядку передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, МНС, податкової міліції. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб». Виплата грошової компенсації військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (у редакції Закону України від 03 листопада 2006 року № 328-V; відновив дію після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22 травня 2008 року №10-рп/2008) військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим для всіх судів України, у постанові від 19 березня 2013 року (справа № 21-38а13) висловив правову позицію, яка полягає у тому, що положення пункту другого статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивача звільнено з військової служби в запас з правом носіння військової форми одягу та виключено зі списків особового складу 9 грудня 2010 року з виплатою грошової компенсації замість належного речового майна. Виплата зазначеної компенсації відбулася в лютому 2011 року, що підтверджується відомістю перерахування компенсації за речове майно військовослужбовцям (а.с.31).
Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президент України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що право на виплату грошової компенсації замість належного речового майна виникає у військовослужбовців, які проходять військову службу; належна військовослужбовцям, звільненим з військової служби в запас з правом носіння військової форми одягу, компенсація повинна бути виплачена на день їх виключення із списків особового складу; грошова компенсація замість належного речового майна, виплачена військовослужбовцям всупереч пункту 293 Положення після їх звільнення зі служби, не може бути оподаткована.
За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Оскільки обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального права, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Статівки Людмили Василівни задовольнити.
Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2011 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходу в зв`язку із утриманням суми податку на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків з грошової компенсації замість належного речового майна.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрат доходу в зв`язку із утриманням суми податку на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків з грошової компенсації замість належного речового майна в розмірі 841,75 грн (вісімсот сорок одну гривню 75 копійок).
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.