Справа № 808/3130/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 рокусправа № 808/3130/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (дов. від 02.01.2015р.)

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року

у справі № 808/3130/14

за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці Міндоходів

про скасування картки відмови та скасування рішення про визначення митної вартості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, в якому, з урахуванням заяви(а.с.62) просило визнати протиправними та скасування рішення відповідача від 11.11.2013 №112030000/2013/000663/2 про визначення митної вартості товару за шостим методом та картки відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00724 від 11.11.2013 за ВМД №112030000/2013/023825 від 11.11.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наданий позивачем пакет документів для митного оформлення товару містить усі необхідні документи, на підставі яких згідно норм Митного кодексу підтверджується митна вартість товарів, що імпортуються за першим методом ціною угоди.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2014 адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення відповідача про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2013/000663/2 від 11.11.2013 та скасовано картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00724 від 11.11.2013.

Постанову суду мотивовано тим, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем згідно приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, в той же час відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятих рішень судом не встановлено необхідності витребування у позивача відомостей, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, наявність виникнення у нього обєктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що за результатами проведеного контролю відповідно до ст. 337 Митного кодексу України шляхом проведеного контролю співставлення та контролю із застосуванням системи управління ризиками встановлено, що документи, які підтверджують митну вартість не містять всіх даних або містять розбіжності відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Виявлені відповідачем розбіжності не дають можливості підтвердити приналежність специфікації №230 від 01.11.2013 та інвойсу №TU -13-025 від 05.11.2013 до однієї партії (поставки) товару. Також, відповідач зазначає, що позивач відмовився від надання додаткових документів в повному обсязі, що підтверджують митну вартість, а відтак, зважаючи на заявлення декларантом неповних відомостей про митну вартість товарів, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не може бути застосований. Застосування резервного методу визначення митної вартості товарів здійснено митним органом на підставі наявної інформації з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Представник аідповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи 09.02.2012 між позивачем (Покупець) та фірмою «INTERCOMMODITIES SA» (Продавець) Парадизо-Лугано, Швейцарія, укладено контракт №13120156, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує товар -феросплави, кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки якого визначаються у специфікаціях. Відповідно до п.3.1. 3.2 контракту ціна на товар, що поставляється за цим договором, зазначається в додатку №1; загальна вартість цього контракту становить 200 мільйонів доларів США. Згідно з п.4.1 контракту Продавець продає товар на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

В подальшому до вказаного контракту укладено наступні додаткові угоди: від 03.08.2012 (щодо зміни юридичної адреси продавця), від 20.11.2012 (щодо зміни умов оплати товару), від 14.12.2012 (щодо пролонгації дії контракту).

11.11.2013 для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару згідно зі специфікацією №230 від 01.11.2013 до вищевказаного договору, позивачем до митного органу подана вантажна митна декларація №112030000/2013/023825, в якій зазначено основний (перший) метод визначення митної вартості за ціною угоди та визначено платежі з ввізного мита - 617131,95 грн., ПДВ - 89873,58 грн.

На підтвердження митної вартості товару товариством надані митному органу документи, перелічені у графі 44 митної декларації, зокрема, зовнішньоекономічний контракт №13120156 від 09.02.2012, специфікація №230 від 01.11.2013, додаткова угода до контракту від 20.11.2012, додаткова угода до контракту від 14.12.2012, додаткова угода до контракту від 03.08.2012, накладна СМR №131778-1 від 06.11.2013, сертифікат якості від 29.10.2013, інвойс ТU-13-025 від 05.11.2013, пакувальний лист від 05.11.2013.

До того ж, позивачем подано декларацію митної вартості товару ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, тобто за основним методом відповідно до ст.58 Митного кодексу України.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару «Феровольфрам», заявленого до митного оформлення за ВМД від 11.11.2013 №112030000/2013/023825, митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю.

Посилаючись на наявні у них розбіжності відповідач відповідно до ч.3 ст.53 МК України витребував у підприємства додаткові документи, про що зазначено на зворотному боці ДМВ-1, а саме: договір (угоду/контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором (угодою/контрактом) про поставку товару, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою/контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (угоди/контракту); каталоги, специфікації прейскуранти (прас-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення, про що письмово зазначено у декларації митної вартості.

На зворотному боці ДМВ-1 митним органом вказано про виявлені наступні розбіжності: в інвойсі, поданому до митного оформлення №ТU-13-025 від 05.10.2013, наявне посилання на зовнішньоекономічний контракт №13120156 від 09.02.2012 без посилання на конкретну специфікацію до нього, зазначено референцію 13-00444, та без зазначення номеру партії товару; до митного оформлення товару подано доповнення №1 специфікацію №230 від 01.11.2013, що узгоджує ціну товару по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту, яка не містить номеру референції, номеру партії товару, внаслідок чого неможливо однозначно ідентифікувати інвойс №ТU-13-025 від 05.11.2013 зі специфікацією №230 від 01.11.2013; невиконання п. 4 зовнішньоекономічного контракту - в сертифікаті якості не зазначений номер партії товару; в специфікації №230 від 01.11.2013, п. 6, не вказаний вантажовідправник товару; в накладній CMR №131778-1-3, яка по суті є договором міжнародного перевезення, відсутні умови поставки товару.

11.11.2013 позивач надав Запорізькій митниці свої заперечення і обґрунтування, зазначив перелік документів, що надаються, та обґрунтування щодо неможливості подачі певних документів, що було відображено на зворотному боці ДМВ-1.

Так позивачем надано митному органу наступні документи: контракт №08-2008-IC/NOR від 27.05.2008; інвойс №13-00444 STEINWEG STANDSRT RELEASE FORM від 04.11.2013; висновок ДП «ДІАЦМЗТР» №9/572 від 11.11.2013; митна декларація країни відправлення MRN13NL000511AE16C2; витяг із сайту Metal Prices.

11.11.2013 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2013/000663/2, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом 44,93 $/кг для товару №1.

У вказаному рішенні зазначено, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи не містять всіх даних або містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути заснований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Декларантом не подано додаткові документи, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Прийнято рішення щодо неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів. Митну вартість товарів, що імпортуються, визначено із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у органу доходів і зборів інформації з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами положеннями генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Органом доходів і зборів прийнято рішення про визначення митної вартості товару за методом щодо подібних (аналогічних) товарів. Враховуючи вимоги Митного кодексу України використана наявна в органу доходів і зборів інформація щодо раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 44,93 $/кг для товару №1).

11.11.2013 відповідачем видано картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00724 та проведено коригування митної вартості товару. В картці відмови також зазначено про вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме: подання нової ВМД згідно з рішенням про коригування заявленої митної вартості.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків митного органу.

Відповідно до приписів Митного Кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування (статті 55 МК України).

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 МК України наведені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно п.1, п.2 ч.2 ст.55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

З аналізу наведених норм вбачається, що для витребування додаткових документів у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України зазначеного кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З наведених норм випливає наявність у митного органу повноважень щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення числового значення складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення.

Для витребування додаткових документів у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору, зокрема, подані позивачем документи містять розбіжності або у таких документах відсутні відомості, числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, проте як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, в тому числі на вимогу митного органу, а також письмові обґрунтування щодо неможливості подачі певних документів.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивачем надано всі документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товару, що надійшов за специфікацією №230 від 01.11.2013 до контракту №13120156 від 09.02.2012, як того вимагає ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані позивачем документи є належним чином оформленими, містять достовірні відомості, базуються на об'єктивних і документально підтверджених даних.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з дій відповідача та прийнятих рішень не вбачається наявності потреби витребування у позивача даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Посилання митного органу на розбіжності, що містяться в наданих позивачем документах, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони жодним чином не впливають на правомірність обраного позивачем методу митної вартості, не стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої позивачем.

Твердження митного органу про відсутність в інвойсі №ТU-13-025 від 05.10.2013 посилання на конкретну специфікацію до нього із зазначеннням референції 13-00444 та без зазначення номеру партії товару, відсутність в специфікації №230 від 01.11.2013 номеру референції, вантажовідправника та номеру партії товару не може прийматися до уваги, оскільки форма Інвойса та специфікації, а також перелік необхідних реквізитів не закріплена на законодавчому рівні в українському законодавстві. Посилання митного органу на відсутність в накладній CMR №131778-1-3 умов поставки товару також не заслуговує на увагу з огляду на те, що міжнародним нормативним актом, чинним на території України, не передбачено наявність умов поставки в накладній CMR.

Також відповідачем не зазначено, яким чином вказані розбіжності впливають на правильність визначення митної вартості заявленого до митного оформлення товару.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не доведено, що при декларуванні позивачем товару за першим методом (вартістю контракту) були наявними обставини, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу щодо вартості імпортованого товару.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність прийняття митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №112030000/2013/000663/2 від 11.11.2013 та складення картки відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00724 від 11.11.2013.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі № 808/3130/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко