Справа № 826/20776/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного Товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова С.І. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осбі на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І. про визнання неправомірними дії фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (далі - відповідач-2), в якій, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо не включення ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ», за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо тимчасового обмеження (блокування) виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ»;

- визнати протиправним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке викладено в протоколі Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2014 року № 237/14, в частині тимчасового обмеження (блокування) виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ»;

- визнати протиправним бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо не включення ОСОБА_3 до Загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ», за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_3 кошти у розмірі 200 000,00 гривень (сума граничного розміру відшкодування) за її вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ».

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору; та зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 42843 від 27.06.2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ». В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного Товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова С.І., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 27.06.2014 року №42843, відповідно до якого, банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 179 653,19 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 27.07.2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

Відповідно до підпунктів 2.1.2, 2.1.3 пункту 2.1 договору від 27.06.2014 року №42843, банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, при зверненні вкладника до банку за отриманням вкладу або в день розірвання цього договору, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти; у разі якщо вкладник не звертається до банку за отриманням вкладу при настанні дати повернення вкладу цей договір вважається продовженим (пролонгованим) на той самий строк.

Позивачем 27.06.2014 року на особистий вкладний рахунок зараховано грошові кошти у розмірі 179 653,09 грн., що підтверджується квитанцією від 27.06.2014 року №TR.57140.17334.4 (а.с.19)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 року №491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 року №69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15.08.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова Сергія Івановича та заборонено проводити операції.

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року №717 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 року №119 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 року та призначено Гончарова С.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 21.11.2014 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; для отримання коштів вкладники Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з 21 листопада по 31 грудня 2014 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Позивач, дізнавшись про відсутність її в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулась до Уповноваженої особи Фонду із заявою, у якій просила розблокувати рахунки та здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом.

Проте, за результатами розгляду звернення позивача уповноважена особа у листі від 02.12.2014 року №001/485 повідомила, що договір банківського вкладу від 27.06.2014 року №42843, укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позивач посилаючись на протиправність бездіяльність відповідачів щодо не включення його до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» та позивачем був укладений договір банківського вкладу, а тому він має право на відшкодування суми депозиту згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (далі по тексту - Закон N 4452-VI).

Відповідно до частини 1 Закону N 4452-VI фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштівза вкладами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 Закону N 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч.2 ст. 37 названого Закону Уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2 та п.1 ч. 4 Закону N 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вбачається з матеріалів справи уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Українській фінансовий світ», наказом від 18.11.2014 року № 6 на підставі пункту 6 частини 2 статті 37, частинами 2 та 3 статті 38 Закону визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема і відносно операцій позивача.

Перевіряючи наявність підстав для такого висновку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

Так, вичерпний перелік підстав за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначено частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До таких віднесено:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконанняйого грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідачами не надано і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні статті 70 КАС України докази на підтвердження того, що внаслідок укладання Договору банківського вкладу (депозиту) № 42843 від 27.06.2014 року банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт, зазначаючи про наявність ознак нікчемності договору, посилається прямо та опосередковано на: невідповідність квитанції про внесення грошових коштів вимогам встановленим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності, тобто на дотримання письмової форми договору банківського вкладу, посилаючись на позицію ВС України яка наведена у постанові № 6-118цс14 від 29.10.2014 р. (тобто на ч. 2 ст. 1059 ЦК України); приписи ч.1 та ч.2 ст. 228 ЦК України та порушення публічного порядку при укладанні договору; п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначаючи, що банк нібито уклав договір, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремому кредитору переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Тобто, представник позивача правомірно звертає увагу, що апелянтом наведені три різні правові підстави недійсності правочину. Однак яка саме правова підстава була застосована в період здійснення дій та прийняття рішень, що оскаржуються, та на підставі яких фактів, Уповноважена особа Фонду до цього часу так і не визначився.

Тобто, судом першої інстанції обгрунтовано встановлено факт укладання договору та дотримання вимог ч.1 ст. 1059 ЦК України, тобто форми договору. Зазначене виключає підстави його нікчемності згідно ч.2 ст. 1059 ЦК України. Окрім того, лист від 02.12.2014 р. (а.с. 21) та інші документи не містить посилань на нікчемність договору з цих правових підстав.

Частина 1 ст. 228 ЦК України виділяє лише дві категорії порушень, за наявності яких правочин вважається нікчемним у зв'язку з порушенням публічного порядку, а саме: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина (сіл 21-68 Конституції України); правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади та на незаконне заволодіння ним.

Публічно-правові норми, які встановлюють публічний порядок, зосереджені переважно в Конституції України, в кримінальному, валютному, адміністративному, бюджетному, податковому, земельному та іншому законодавстві, у тому числі певна їх частина - у цивільному. Однак далеко не кожний правочин, який порушує публічний порядок, визнається законодавцем як нікчемним.

Пленум ВС України у п.18 постанови від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснив, правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема, є: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством., що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні підстави, наведені у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, за якими правочин є нікчемним, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Натомість Відповідно до п. 2.3.1 вказаного договору вкладник зобов'язувався протягом трьох днів з дня укладення договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що кошти у суму 179653,19 грн. були внесенні на вкладний (депозитний) рахунок, 27.06.2014 року, тобто з дотриманням строку, встановленого договором.

Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення № ТR.57140.17334.4 від 27.06.2014 року (а.с19).

Доводи апелянта про те, що банківська квитанція не є належним доказом внесення грошових коштів на депозитний рахунок, колегія суддів не приймає до уваги, так як вони не відповідають приписам законодавства, є такими що протирічать наданим документам, діям уповноваженої особи щодо визнання правочину нікчемним та взагалі позиції апелянта в ході розгляду справи.

Із банківської квитанції вбачається, що вона містить найменування банку, дату здійснення касової операції - 27 червня 2014 р., підпис працівників банку який прийняв готівку, відбиток штампа та інші необхідні реквізити.

Позивач наполягає на тому, що грошові кошти внесені до каси банку в операційний час, а тому ніяких відміток про сплату у вечірній або в післяопераційний час, документ містити не повинен.

Таким чином, банківська квитанція відповідає вимогам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкції «Про ведення касових операцій банками в Україні» затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 N 174. а тому є касовим, приходним, первинним документом банку, який свідчить, що 27.06.2014 р. грошові кошти позивачем сплачені та прийняті банком з призначенням платежу «за депозитною угодою № 42843 від 27.06.2014».

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано встановив факт внесення позивачем 27.06.2014 р. грошових коштів на особистий вкладний рахунок і укладання договору банківського вкладу (депозиту), та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Отже обставини щодо наявності визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа не надала доказів того, що договір №42843 від 27.06.2014 року є нікчемним в силу п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 2 ст. 228 ЦК України.

Правова оцінка доводів Уповноваженої особи, які вказують на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Доказів визнання у встановленому законом порядку недійсним договору банківського вкладу №42843 від 27.06.2014 року Уповноважена особа - не надала. З відповідним позовом до суду не звертався.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави для не включення даних позивача до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу з підстав його нікчемності чи недійсності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Уповноваженою особою Фонду неправомірно визнано договір нікчемним та наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме: визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Гончарова Сергія Івановича щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_3, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонд.

Посилання апелянта на підпункт 2.1. пункту 2 рішення управління НБУ в Донецькій області № 10 від 31.03.2014 р. про застосовуються заходи впливу у вигляді обмеження здійснення окремих здійснюваних банком операцій з надання банківських послуг строком на 6 місяців до 01.10.2014 року включно, а саме, залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб у частині заборони залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від фізичних осіб за ставками, які перевищують середні ставки по банках IV групи (у т.ч. залучення у вклади з видачею ощадних депозитних сертифікатів та на поточні рахунки) та обсягом вкладів фізичних осіб, досягнутим за станом на кінець дня отримання цього рішення, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги зважаючи на наступне.

Так, апелянтом не надано доказів, що Договір банківського вкладу (депозиту) № 42843 від 27.06.2014 р. було укладено з порушенням зазначеного вище обмеження, при цьому, умови Договору банківського вкладу (депозиту) № 42843 від 27.06.2014 р., відповідно до яких проценти за депозитом складають 19,75 річних, не перевищують середні ставки по банках.

Крім того, слід зазначити, що рішення управління НБУ в Донецькій області № 10 від 31.03.2014 р. становить банківську таємницю і не було та не могло бути відомим позивачу при укладенні Договору банківського вкладу (депозиту) № 42843 від 27.06.2014 р.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову до Фонду, оскільки у зв'язку із невключенням позивача до переліку вкладників та непередачі такого списку Фонду, спірні правовідносини між позивачем та Фондом гарантування вкладів не виникли, а судовий захист згідно з нормами КАС України спрямований на відновлення порушеного права.

Так, у відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином, обов'язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до реєстру вкладників для здійснення виплат виникає виключно у разі наявності відомостей про нього у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, складеному Уповноваженою особою.

З огляду на те, що на час розгляду справи в суді до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, у якому були б зазначені відомості про позивача, а тому вимоги позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є передчасними та такими, що не пов'язані із захистом порушеного права.

З огляду на вищезазначене апеляційна інстанція приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив частково позов.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного Товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" Гончарова С.І. - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 30 червня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.