Справа № 817/731/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/731/15

24 червня 2015 р. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Кравчук Т.О., суддів Дорошенко Н.О., Недашківської К.М. при секретарі судового засідання Лютко М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

ОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України в Рівненській області
визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України в Рівненській області про (з урахуванням уточнення позовних вимог):

визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства внутрішніх справ України №2602 о/с від 17.12.2014 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

визнання протиправним та скасування Наказу Управління МВС України в Рівненській області №429 о/с від 19.12.2014 року «Про оголошення наказу МВС України від 17.12.2014 № 2602 о/с» в частині оголошення про звільнення полковника міліції ОСОБА_1, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ в розпорядження Міністерства внутрішніх справ України за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області

стягнення з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 02.12.2014 року по день прийняття рішення по справі.

Підставою звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1, який перебував в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області, слугувало неподання позивачем заяви про його згоду на здійснення люстраційної перевірки. В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник зазначили, що він був незаконно звільнений з органів внутрішніх справ з розпорядження Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області, оскільки перебуваючи на лікарняному та у відпустці він не був повідомлений належним чином про початок проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади в Україні», а тому строк подання ним заяви про згоду на здійснення люстраційної перевірки не розпочався. Крім того, позивач та його представник вказали про те, що на їх думку проведення перевірки осіб, які перебувають в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України не передбачено в жодному нормативному документі, а тому позивач не підпадає під таку перевірку взагалі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Відповідачі позову не визнали, в обґрунтування заперечень проти позову зазначили, що, оскільки позивачем не було належним способом повідомлено відповідачів про перебування ОСОБА_1 на лікарняному та не подано у встановлений строк заяву про проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади в Україні», - звільнення є законним.

У судовому засіданні представник відповідачів заперечення проти позову підтримав, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачів, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

ОСОБА_1 з 1981 року по 2005 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України. Звільнений в червні 2005 року з посади першого заступника начальника УМВС начальника УБОЗ УМВС України в Івано-Франківський області у відставку за вислугою років.

З лютого 2006 року по квітень 2014 року працював начальником відділу безпеки нафтопромислових районів Департаменту економічної безпеки та режиму ВАТ «Укрнафта».

В квітні 2014 року, Наказом МВС України від 25.04.2015 року №713о/с По особовому складу ОСОБА_1 був прийнятий знову на службу в органи внутрішніх справ, зарахований в кадри МВС України зі спеціальним званням «полковник міліції» та призначений начальником Управління МВС України в Рівненській області (підстава заява ОСОБА_1 від 26.03.2014 року та висновок МВС України від 18.04.2014 року).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.10.2014 року №1980о/с «По особовому складу», відповідно до п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач був звільнений з посади начальника Управління МВС України в Рівненській області та зарахований у розпорядження Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.10.2014 року №2036о/с «По особовому складу», згідно пункту 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 була надана чергова відпустка за 2014 рік терміном на 19 днів.

Наказами Міністерства внутрішніх справ України від 03.11.2014 року №2294о/с «По особовому складу» та від 13.11.2014 року №2390о/с «По особовому складу», внаслідок перебування позивача на стаціонарному та амбулаторному лікуванні під час знаходження у черговій відпустці ОСОБА_1 продовжувався строк перебування у черговій відпустці за 2014 рік до 02.12.2014 року.

Представником відповідача надано суду листи від 20.11.12014 року №3/2-3328 та від 05.12.2014 року №3/2-3503, якими Управління МВС України в Рівненській області направляло до МВС України довідки про тимчасову непрацездатність та рапорти ОСОБА_4 для продовження перебування його у черговій відпустці за 2014 рік.

Наказом МВС України від 17.12.2014 року №2602 о/с По особовому складу згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VІІ та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік).

Відповідно до витягу з наказу від 19.12.2014 року №429 о/с По особовому складу було оголошено наказ МВС України від 17.12.2014 року №2602 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) ОСОБА_4

Не погоджуючись з прийнятими наказами про звільнення з органів внутрішніх справ позивач оскаржив їх до суду.

Як встановлено судом у період, в який позивач перебував у відпустці та на лікарняному набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, яким було запроваджено заборону для окремих фізичних осіб обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На виконання Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №1025-р про затвердження плану проведення перевірок відповідно до Закону «Про очищення влади», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563 про порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону «Про очищення влади», Наказом Міністерства внутрішніх справ від 14.11.2014 року №12229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» в Міністерстві внутрішніх справ було розпочато проведення перевірки щодо достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьої і четвертою статті першої Закону України «Про очищення влади» стосовно осіб рядового і начальницького складу апарату Міністерства внутрішніх справ з 17.11.2014 року по 15.01.2015 року.

Даний Наказ МВС України від 14.11.2014 року №12229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» було оприлюднено на сайті МВС України 18.11.2915 року. До переліку посад щодо яких здійснюються заходи з люстрації було включено також посади начальницького складу органів внутрішніх справ. Застосування люстрації здійснювалось за наслідками проведення перевірки, графік та порядок проведення якої затверджений за поданням Міністерства юстиції України.

Вказаними нормами передбачено обовязок подання особою, яка підлягає перевірці у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки власноручно написану заяву про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за відповідною формою.

Як стверджував представник відповідачів відповідну заяву позивач не подав, будь яких доказів, які б підтверджували продовження терміну його перебування на лікарняному та його бажання продовжити відпустку ані до Міністерства внутрішніх справ України ані до Управління МВС України в Рівненській області позивачем надано не було, а відправлення таких доказів факсимільним звязком відповідачі вважають неналежним способом повідомлення.

Але, такі висновки відповідачів спростувались дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. А саме, суд встановив, що під час перебування у відпустці позивач певний час знаходився на лікарняному, що в свою чергу надає право позивачу продовжувати термін перебування у відпустці на відповідний період.

Так, з початку відпустки - 07.10.2014 року та закінчення лікування під час відпустки - по 23.12.2014 року, ОСОБА_1 використано з 19 днів чергової відпустки 10 днів. Залишок відпустки станом на 23.12.2014 року - 9 днів.

Відповідно до Розрахунку днів відпустки та лікування, що додано до адміністративного позову дата виходу позивача з відпустки мала би бути 17 січня 2015 року, але не як 2 грудня 2014 року, як стверджували відповідачі.

Судом були досліджені надані позивачем відповідні документи (рапорти, листки непрацездатності, супровідні листи УКЗ УМВС на адресу ДКЗ МВС, довідкові матеріали з ПАТ Укртелеком, фельдєгерської служби м. Рівне, ФОП ОСОБА_5, тощо) які підтверджують фактичне місцеперебування ОСОБА_1 в даний період. Достовірність відомостей вказаних у таких документах представником відповідачів не заперечувалась, а тому сумніву щодо правомірності їх видачі позивачу у суду не виникало.

З дослідженого додатку до листа-відповіді ДКЗ на ДЮЗ МВС від 11.06.2015 року (вих. № 6/1/1-4746) судом встановлено, що в ньому відсутні оригінали рапорту позивача від 17.11.2014 року та листок непрацездатності №1006, які, в свою чергу, є додатками до листа УКЗ УМВС від 20.11.2014 року (вих. №3/2-3328), що доставлені фельдєгерською службою м.Рівне в ДКЗ МВС 24.11.2014 року. Кількість листків-додатків, що надані суду від 20.11.2014 року до вих. №3/2-3328 при цьому залишилася незмінною. Однак, повторюється рапорт від 25.10.2014 року та листок непрацездатності №1006 (перший курс лікування ОСОБА_1О.). На рапорті (дублікаті) від 25.10.2014 року виконавцем в ДКЗ МВС «від руки» в графі 2 визначено продовжено терміну: першого курсу лікування - до 07.11.2014 року, а не до 02.12.2014 року, другого курсу лікування вже до 17.11.2014 року.

Саме на факт невідповідності терміну продовження відпустки наголошував позивач та його представник в судових засіданнях, але відповідачем під час судового розгляду визнано це, як арифметичну помилку перебування позивача у відпустці до 02.12.2014 року.

Судом встановлено, що під час лікування матеріали (крім факсових підтверджень) для продовження відпустки були направлені Начальнику Департаменту кадрового забезпечення МВС України, що підтверджується листом Управління кадрового забезпечення УМВС України в Рівненській області вих. № 3/2-3328 від 20.11.2014 року (про направлення та отримання оригіналів цих документів підтверджується листом відділу ГУ ДФСУ в м. Рівному від 13.05.2015 року №238).

По завершенню лікування, 05 грудня 2014 року позивачем було подано Міністру внутрішніх справ України рапорт про продовження відпустки на відповідний термін.

Вказаний рапорт було отримано, а матеріали для продовження відпустки були направлені Начальнику Департаменту кадрового забезпечення МВС України, що підтверджується листом Управління кадрового забезпечення УМВС України в Рівненській області вих. № 3/2-3503 від 05.12.2014 року (про направлення оригіналів цих документів підтверджено листом відділу ГУ ДФСУ в м. Рівному від 13.05.2015 року №238.

В цей час, 17 грудня 2014 року наказом МВС України № 2602 о/с «По особовому складу» Позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) та 19 грудня 2014 року Управлінням МВС України в Рівненській області було прийнято Наказ № 429 о/с «Про оголошення наказу МВС України від 17.12.2014 року №2602 о/с».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону України Про міліцію від 20 грудня 1990 року № 565-XII (зі змінами та доповненнями), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року №401 у своїй діяльності Міністерство внутрішніх справ керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок звільнення зі служби визначено розділом VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Накази, якими позивача було звільнено зі служби, прийняті на підставі пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та частини третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади».

Так, згідно пункту 40 Положення особа начальницького складу може зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. У виняткових випадках, повязаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Подальше просування по службі позивача після закінчення строків гребування у розпорядженні повинно було відбуватися з дотриманням вимог пункту 40 Положення, а саме йому повинно бути запропоновано посаду рівнозначну "раніше займаній (за наявності такої), з урахуванням стану здоров'я, підготовки і досвіду служби.

Згідно Переліку № 2, затвердженого наказом МВС від 30.06.2011 №378 Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ» посади начальників управлінь МВС в областях належать до посад керівного складу органів внутрішніх справ призначення та звільнення з яких здійснюються виключно правами Міністра внутрішніх справ

Відповідно до пункту «а» статті 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обовязок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

15 жовтня 2014 року набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, статтею 1 якого було запроваджено заборону для окремих фізичних осіб обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Перелік посад щодо яких здійснюються заходи з люстрації визначено статтею 2 цього Закону. До вказаного переліку посад законодавцем було включено також посади начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року застосування люстрації до осіб, які займають посади, перелік яких наведений в статті 2 Закону здійснюється за наслідками проведення перевірки, графік та порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства юстиції України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №1025-р було затверджено План проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади».

Згідно з частиною третьою вказаного Плану перевірка посадових і службових осіб апарату МВС проводиться в період з листопада 2014 року по 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 було затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок №563), який визначив механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Згідно пунктів 4-6 Порядку №563 організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка. Рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі приймається керівником органу з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чн інший структурний підрозділ такого органу.

Рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному веб-сайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

Так, Наказом МВС України від 14.11.2014 № 1229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» в Міністерств внутрішніх справ було розпочато проведення перевірки щодо достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою : четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» стосовно осіб рядового і начальницького складу апарату Міністерства внутрішніх справ з 17.11.2014 по 15.01.2015.

Пунктом 3 частини 1 Наказу МВС України від 14.11.2014 № 1229 передбачалося, що вказана перевірка відносно осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених в пункті 1 та 2 вказаної частини проводиться на постійній основі.

Частиною другою Наказу МВС України від 14.11.2014 № 1229 було визначено відповідальні підрозділи за проведення перевірки, а саме така відповідальність покладалася на Департамент внутрішньої безпеки МВС України та Департамент кадрового забезпечення МВС України. Перевірка окремих категорій осіб доручалося інших підрозділам.

Частиною 5 Наказу МВС України від 14.11.2014 № 1229 Управлінню по зв'язкам з громадськістю доручено забезпечити розміщення вказаного наказу на офіційному веб-сайті МВС України.

Судом встановлено, що наказ було оприлюднено 18.11.2015 шляхом розміщення на сайті МВС за адресою: http://mvs.gov.ua/mvs/control/main/uk/publish/article/1233618. у рубриці: У МВС СТАРТУВАВ ПРОЦЕС ВИКОНАННЯ ЗАКОНУ УКРАЇНИ "ПРО ОСОБА_6" (НАКАЗ).

За умовами пункту 8 Порядку №563 проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частиною третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» особа, яка підлягає перевірці, зобов'язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу власноручно написану заяву про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомості щодо неї за формою згідно з додатком 1 Порядку або про те, що до неї застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 2 Порядку.

Згідно пункту 10 Порядку №563 неподання особою, яка підлягає перевірці, заяви у строк, зазначений у пункті 8 цього Порядку, є підставою для її звільнення не пізніш як на третій день після закінчення строку подання заяви застосування до неї заборони, передбаченої відповідно частиною третьою або четвертою статті 1 Закону.

В свою чергу, перебуваючи в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України, позивач відносився до категорії осіб, які претендують на зайняття посад, які, відповідно до статті 6 Закону України «Про очищення влади», підлягають люстраційній перевірці.

Так, відповідно до статті 6 Закону України «Про очищення влади», перевірка здійснюється у такій черговості: Міністра юстиції України, посадових і службових осіб Міністерства юстиції України, керівників, посадових і службових осіб органів, визначених пунктом 1 частини другої цієї статті; керівників органів, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону; заступників керівників органів, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, керівників їх структурних підрозділів, керівників їх територіальних (регіональних) органів та осіб, зазначених у пункті 9 частини першої статті 2 цього Закону; інших осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону.

Аналізуючи статті 40, 41, 42, 45 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ суд встановив, що даними нормами статей чітко прописано правові підстави переміщення по службі осіб старшого начальницького складу на вищі, рівнозначні та на нижчі посади, серед яких - за станом здоров'я, за особистим проханням.

Тобто, з моменту звільнення позивача з посади начальника УМВСУ в Рівненській області, ОСОБА_1 вважався особою, яка, згідно чинного законодавства, претендує на зайняття певної посади, яка могла бути і нижче від тієї, з якої був звільнений, що не заперечував в судовому засіданні представник відповідачів.

Але, судом встановлено, що будь яких пропозицій про подальше проходження служби в органах внутрішніх справ керівництвом Міністерства внутрішніх справ позивачу не пропонувалось, а тому позивач був би зобов'язаний подати таку заяву лише після своєї згоди на пропозицію Міністерства внутрішніх справ на зайняття певної посади, якщо остання була б запропонована.

Крім того, відповідно до Закону України «Про очищення влади», Постанови Кабміну та п.п. 3 п.1 Наказу МВС України «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», стосовно осіб, які претендують на зайняття керівних посад здійснюється постійно.

Згідно українського орфографічного словника слово «постійний» означає «весь час», «безперервно» «діє впродовж довгого часу», «розрахований на довгий час», «сталий» тощо.

Представник відповідачів підтвердив в судовому засіданні, що позивачу могла бути запропонована керівна посада, не обовязково але не виключено, він мав право претендувати на таку посаду. Тобто, суд доходить до висновку, що перевірка відносно особи, яка перебуває у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ та має право претендувати на керівну посаду (не обовязково, але не виключено) повинна проводитися постійно.

Щодо твердження представника відповідачів про те, що оголошення про початок перевірки на сайті Міністерства внутрішніх справ є достатньою підставою для того, щоб вважати осіб, щодо яких проводиться така перевірка повідомленими належним чином, оскільки це офіційний сайт з необмеженим доступом, суд оцінує кретично.

Суд звертає увагу, що у відповідності до пункту шостого Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563, та пункту 7 Наказу МВС України від 14.11.2014 року № 1229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» рішення про початок проведення перевірки в обов'язковому порядку доводиться до відома осіб, які підлягають перевірці, під їх особистий підпис.

Тобто, саме початок проведення перевірки, щодо осіб, які перебувають у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ та, відповідно, претендують на зайняття посад, є моментом їх повідомлення про початок її проведення.

Однак, судом встановлено, що під особистий підпис позивач не був ознайомлений ані з самим Наказом МВС України від 14.11.2014 року № 1229, яким передбачалось проведення перевірки, ані про початок проведення самої перевірки стосовно нього, оскільки, як встановлено судом, в цей час перебував у відпустці та проходив лікування, а з 10 листопада 2014 року по 23 грудня 2014 року здійснював останнє під час відпустки у відомчій лікарні УМВС України в Рівненській області, що підтверджено належними доказами.

Відтак, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про початок проведення перевірки, відповідно, строк подання ним заяви про згоду на здійснення люстраційної перевірки повинен був розпочатися саме з моменту проставлення його особистого підпису про ознайомлення. При цьому, суд зазначає, що в разі відмови осіб щодо яких проводиться перевірка, проставляння такого підпису, відповідачі не позбавленні права на складання відповідного акту про факт такої незгоди, що може слугувати підставою для прийняття відповідних мір у відповідності до закону.

Разом з тим, судом встановлено, що з врахуванням можливої перспективи призначення на посаду, на виконання статті 6 ЗУ «Про очищення влади», 23 листопада 2014 року ОСОБА_1 була написана та 01 грудня 2014 року направлена факсом до Міністерства внутрішніх справ України заява про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», до якої були додані копії декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013-й рік. Вказані обставини були підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: довідкою ФОП ОСОБА_5 від 01.04.2015 року, роздруківкою журналу переданих факсів з факсимільного апарату номер 0362 62-36-86 та звіркою з ПАТ «Укртелеком» від 09.12.2014року.

В листі ДКЗ МВС на ДЮЗ МВС 11.06.2015 року є посилання на відсутність даних журналу пам'яті факсу телефону номеру , що належить ДКЗ МВС про отримання заяви позивача 01.12.2014 року з відповідними додатками. Але, даний факт підтверджено в тому числі зустрічною звіркою з ПАТ Укртелеком (Рівненська філія), якою підтверджено дану послугу зв'язку з відповідною оплатою.

Крім того, сім відправлень позивачем згідно поданого ним для суду реєстру поданих рапортів з додатками, що надані в період з 25.10.2014 року по 06.01.2015 року, в тому числі чотири останні рази - в грудні 2014 року, спростовує заперечення Міністерства внутрішніх справ факту знаходження позивача у відпустці лише до 02.12.2014 року та спростовується абзац другий листа ДКЗ на ДЮЗ МВС від 02.04.2015 року (вих. №6/1/1-2719) про те, що від позивача будь-яких рапортів (звернень) в період з 14.11.2014 року до 17.12.2014 року в ДКЗ МВС не поступало. Крім того, судом встановлено, що в період з 02.10.2014 року по 17.12.2014 року (всього 78 днів) позивач в телефонному режимі з керівництвом ДКЗ МВС спілкувався 53 рази. Суд зазначає, що звісно роздруківка з номерами телефонів керівництва Міністерства внутрішніх справ України та тривалість розмови між ним та позивачем не може підтверджувати факт спілкування саме з приводу надсилання ОСОБА_1 рапортів, довідок про тимчасову непрацездатність, але відповідачами заперечувалися факти будь-якого спілкування з ОСОБА_1 вже після прийняття оскаржуваних наказів, що не підтвердилось в судовому засіданні.

З твердженнями представника відповідачів, що надсилання засобами факсимільного звязку рапортів та інших документів позивачем не є належним способом повідомлення про відповідні факти, суд не погоджується з наступних підстав.

По-перше відповідачі суперечать самі ж собі, оскільки судом встановлено, що частина рапортів про продовження відпустки та довідок про перебування на лікарняному відповідачами все ж таки було прийнято від позивача та на підставі таких рапортів та довідок виданні відповідні накази про продовження відпустки в звязку з знаходженням позивача певний період на лікарняному, а тому вважати в подальшому такі повідомлення ОСОБА_1 не належним способом у відповідачів підстав не було.

Крім того, відповідачами не наведено жодного нормативного або ненормативного акту, про регулювання ведення діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, який забороняє надсилання рапортів чи будь якої інформації засобами факсимільного звязку.

По-друге, оскільки суду надані належні докази, що підтверджують відправлення позивачем рапортів та довідок про тимчасову непрацездатність, ці докази досліджені під час судового розгляду та достовірність їх змісту представником відповідачів не заперечувалась, твердження останніх про те, що нібито взагалі не було від позивача ніяких рапортів та документів не відповідають дійсності.

При цьому суд зазначає, що до до спірних правовідносин суд не застосовує положення частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, якою встановлено заборону проводити звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого органу під час тимчасової непрацездатності, оскільки кодекс регулює трудові правовідносини, якими не є правовідносини щодо проходження військової служби в органах внутрішніх справ. Проходження військової служби в органах внутрішніх справ регулюється спеціальними нормами, які не містять заборони звільняти осіб начальницького і офіцерського складу під час тимчасової непрацездатності.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 слугувало саме неподання позивачем у встановлений законом строк заяви про проведення перевірки відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади». Але, враховуючи встановлений факт необізнаності позивача про початок проведення перевірки та її результати, суд вважає звільнення ОСОБА_1 згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-УІІ та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ проведено з порушенням встановленої Законом України «Про очищення влади» процедури, а відтак є неправомірним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстав для присудження на користь позивача суми судового збору відстуні.

Відповідно до приписів статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького скалду органів внутрішніх спраі підлягають поновленню на попредній посаді з виплатою грошового забьезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовьзків, але нібільш як за один рік.

Відтак, суд вважає за необіхдне стягнути з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року в сумі 44602 (сорок чотири тисячі шістсот дві) гривні 82 коп.

За правилами частини пункту 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163,167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України №2602 о/с від 17.12.2014 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Управління МВС України в Рівненській області №429 о/с від 19.12.2014 року «Про оголошення наказу МВС України від 17.12.2014 № 2602 о/с» в частині оголошення про звільнення полковника міліції ОСОБА_1, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ в розпорядження Міністерства внутрішніх справ України за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області

Стягнути з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року в сумі 44602 (сорок чотири тисячі шістсот дві) гривні 82 коп.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий cуддя Кравчук Т.О.

Судді Дорошенко Н.О.

ОСОБА_7

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови 30 червня 2015 року.