Справа № 804/5126/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 р. Справа № 804/5126/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю регіональне підприємство "Трансвагонсервіс" до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю регіональне підприємство «Трансвагонсервіс» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить, з урахуванням уточнення, скасувати податкове повідомлення-рішення, яке було винесено Лівобережною міжрайонною ДПІ у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області ДПС України від 14.05.2013 р. № НОМЕР_1.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період з 08.04.2013 р. по 12.04.2013 р. співробітниками Лівобережної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю регіональне підприємство «Трансвагонсервіс» з питання правильності відображення у податковому обліку проведених експортних операцій за період лютий, травень 2012 року, внаслідок чого було складено акт від 19.04.2013р. № 1740/22-5/31649073.
На підставі зазначеного акту Лівобережною МДПІ було встановлено порушення п.п. 14.1.179, п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст.188, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого було занижено TOB РП «Трансвагонсервіс» податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 501 800,00 грн. На підставі висновків викладених в акті перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.05.2013р. № НОМЕР_1, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання із податку на додану вартість у загальній сумі 627 250,00 грн., з яких за основним платежем 501 800 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 125 450,00 грн. Позивач із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 14.05.2013р. № НОМЕР_1 не згоден та вважає його таким, що було прийнято із грубим порушенням законодавства на підставі необґрунтованих висновків, що містяться в акті перевірки, що й стало підставою звернення до суду.
В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю регіональне підприємство «Трансвагонсервіс» зареєстроване 21.09.2001 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, знаходилось на обліку в Лівобережній міжрайонній Державній податковій інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби України та являлось платником податку на додану вартість.
В період з 08.04.2013 року по 12.04.2013 року співробітниками Лівобережної міжрайонної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю регіональне підприємство «Трансвагонсервіс» з питань правильності відображення у податковому обліку проведених експортних операцій за період лютий, травень 2012 року. За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 19.04.2013 року № 1740/22-5/31649073.
На підставі зазначеного акту відповідачем було встановлено порушення п.п. 14.1.179, п.п.14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем було занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 501 800,00 грн.
На підставі висновків викладених в акті перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.05.2013 року № НОМЕР_1, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання із податку на додану вартість у загальній сумі 627 250,00 грн., з яких за основним платежем збільшено податкове зобов'язання у розмірі 501 800 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 125 450,00 грн.
Судом встановлено, що позивач мав правовідносини з підприємствами TOB «Торгівельно-промислова компанія» за договором від 14.01.2012р. №3.004 та з ПП «Дніпроспецремстрой» за договором від 10.02.2012р. №3.010 на загальну суму 3 010 800 грн. в т.ч. ПДВ 501 800 грн.
Згідно з умовами договору укладеного з TOB «Торгівельно-промислова компанія» (Продавець) було поставлено TOB «Трансвагонсервіс» (Покупець) товар відповідно до специфікацій від 14.01.2012р. №1-7, які є невід'ємною частиною до договору.
Товар було поставлено згідно з видатковими накладними: від 31.01.2012р. №тп-31/01-1 на поставку «комплект деталей візка у найменуванні» на загальну суму 429 600 грн. у т. ч. ПДВ 71 600.00 грн. (акт прийому - передачі товару №1); від 21.02.2012р. №тп-21/02-1 на поставку «комплект деталей візка у найменуванні» на загальну суму 352 822 грн. у т. ч. ПДВ 58 800 грн. (акт прийому - передачі товару №2); від 26.03.2012р. №тп-26/03-1 на поставку «комплект деталей візка у найменуванні» на загальну суму 792 000 грн. у т. ч. ПДВ 132 000 грн. (акт прийому - передачі товару №3); від 27.03.2012р. №тп-27/03-1 на поставку «комплект деталей візка у найменуванні» на загальну суму 671 400 грн. у т. ч. ПДВ 111 900 грн. (акт прийому - передачі товару №4).
Перевезення придбаного у TOB «Торгівельно-промислова компанія» товару не здійснювалось, оскільки згідно заявки №4 від 26.03.2012р., завантаження відбувалось одразу на експорт зі складу продавця.
Розрахунки здійснено у безготівковій формі, що підтверджується наданими до перевірки платіжними дорученнями №№83, 96, 98, 125, 136, 146, 230, 233, 232, 234, 235 та наданими до суду банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Згідно з даними декларацій з ПДВ за лютий та травень 2012 року, згідно додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» позивачем по контрагенту TOB «Торгівельно-промислова компанія» було сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних: від 30.01.2012р. №11 на загальну суму 300 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 60 000,00 грн., від 31.01.2012р. №12 на загальну суму 69 600 грн. у т.ч. ПДВ 11 600,00 грн.; від 21.02.2012р. №8 на загальну суму 409 500 грн. у т.ч. ПДВ 68 250,00 грн.; від 26.03.2012р. №5 на загальну суму 792 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 132 000,00 грн.; від 27.03.2012р. №13 на загальну суму 671 400 грн. у т.ч. ПДВ 111 900,00 грн.
Згідно з умовами договору укладеного з TOB «Дніпрспецремстрой» (Продавець) було поставлено TOB «Трансвагонсервіс» (Покупець) товар відповідно до специфікації від 10.02.2012р. №1, яка є невід'ємною частиною договору.
Товар було поставлено згідно з видатковою накладною від 26.04.2012р. №ср-26/04-1 на поставку «комплект деталей візка у найменуванні» на загальну суму 765 000,00 грн. у т. ч. ПДВ 127 500,00 грн.
Перевезення придбаного у TOB «Дніпроспецремстрой» товару не здійснювалось, адже згідно заявки №4 від 26.03.2012р., завантаження відбувалось одразу на експорт зі складу продавця.
Розрахунки здійснено у безготівковій формі, про що свідчать надано до перевірки платіжні доручення №№236 255, 250, 252 та надані до суду банківські виписки на загальну суму 765 000 грн.
Згідно з даними декларацій з ПДВ за лютий та травень 2012 року, згідно додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» позивачем по контрагенту TOB «Дніпроспецремстрой» було сформовано податковий кредит на підставі податкової накладної від 26.04.2012р. №11 на загальну суму 765 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 127 500,00 грн.
Придбану у зазначених вище підприємств продукцію позивачем було реалізовано по ВЕД контрактам «LLC Memphis rail» (резидент США) та з «OU Kiievitaja» (резидент Естонії).
Так, позивачем було продано товар «LLC Memphis rail» (резидент США) відповідно до контракту від 01.02.2012р. №2.017 за вантажно-митною декларацією від 07.05.2012 року №110100000/2012/215221 було поставлено «комплект деталей для візка» у кількості 15 штук на загальну суму 690 658,08 грн.
Також, позивачем було продано товар «OU Kiievitaja» (резидент Естонії) відповідно до контракту від 06.02.2012р. №2.010 за вантажною митною декларацією від 04.05.2012р. №110100000/2012/214995 було поставлено «комплект деталей для візка» у кількості 15 штук на суму 605 517,18 грн., від 03.05.2012р. №110100000/2012/214827 було поставлено «комплект деталей для візка» у кількості 15 штук на суму 610 408,20 грн., від 24.02.2012р. №110100000/2012/203386 було поставлено «комплект деталей для візка» у кількості 15 штук на суму 657 864,00 грн., загальною сумою 1 873 789,81 грн.
Транспортування товару здійснювалось за допомогою ФОП ОСОБА_2, відповідно до договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 03.05.2012р. №67. Відповідно до заявки на перевезення товару №1 від 03.05.2012р. було виконано транспортування по маршруту м. Дніпропетровськ - м. Даугавпілс (Латвія) вартістю послуги 16 700 грн.; TOB «№1 Автомир» відповідно до договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.02.2012р. №11/02/зе-12. Відповідно до актів виконаних робіт було виконано транспортування по маршруту м. Дніпропетровськ - м. Дніпродзержинськ - п/п ОСОБА_3 - м. Даугавпілс (Латвія) вартістю послуг у розмірі 14 500 грн., 14 500 грн., 14 500 грн.; TOB «Агро-Союз Термінал» відповідно до договору про надання послуг з прийому та диспетчеризації автотранспорту від 01.02.2012р. №822. Відповідно до акту виконаних робіт було надано послуги диспетчеризації автомобілю НОМЕР_2 та РЕНО АЕ 6038 ЕІ, вартістю послуг у розмірі 28 110 грн., які відповідно здійснювали транспортування по зазначеним вище маршрутам.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з розділом 5 цього Кодексу.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу закріплено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактично) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт/послуг), що повязані з рухом активів, зміною зобовязань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платника податку.
Підпунктом 14.1.71. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що звичайна ціна ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.
Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України).
Відповідно до підпункту 136.1.2 пункту 136.1 статті 136 Податкового кодексу України для визначення об'єкта оподаткування не враховуються, зокрема, суми податку на додану вартість, отримані (нараховані) платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Системний аналіз чинного податкового законодавства дає можливість дійти висновку, що ціна товару включає, в тому числі, ПДВ, який не враховується лише при визначенні бази оподаткування цим податком.
Формування податкового кредиту TOB РП «Трансвагонсервіс» відбулось за наслідками операцій із придбання комплектів деталей візків у TOB «Торгівельно промислова компанія» та ПП "Дніпроспецремстрой" на підставі договорів поставки від 14.01.2012р. №3.004, від 10.02.2012р. №3.010. які в подальшому були реалізовані на експорт «LLC Memphis rail» (США, м. Вашингтон) згідно контракту від 01.02.2012р. №2.017 та «OU Kiievitaja» (Естонія, м. Талін) згідно контракту від 06.02.2012р. №2.010.
В ході проведення перевірки було встановлено, що TOB РП «Трансвагонсервіс» придбало у TOB «Торгівельно Промислова Компанія» комплекти деталей візків на підставі договору поставки від 14.01.2012р. №3.004 на загальну суму 2 245 800 грн. (у тому числі ПДВ 374 300 грн.), а також договору від 10.02.2012р. №3.010 укладеного із ПП "Дніпроспецремстрой" на загальну суму 765 000 грн. (у тому числі ПДВ 127 500 грн.).
При цьому, позивач придбаваючи у TOB «Торгівельно -промислова компанія» та ПП "Дніпроспецремстрой" комплекти деталей візків згідно вищеперелічених договорів на загальну суму 3 010 800 грн. (у т.ч. ПДВ - 501 800 грн.) поніс витрати пов'язані з перевезенням товару на підставі договору надання транспортно-експедиційних послуг від 03.05.2012р. №67 укладеного із ФОП ОСОБА_2, договору на виконання автотранспортної перевозки від 20.02.2012р. №11/02/ЗЕ-12 укладеного із TOB «№1Автомир», а також договору надання послуг з прийому та диспетчеризації автотранспорту від 01.02.2012р. №822 укладеного із TOB "Агро-Союз-Термінал" на загальну суму 88 310 грн. (в т.ч. ПДВ - 4 685 грн.), в подальшому реалізував означений товар на експорт «LLC Memphis rail» (США, м. Вашингтон) згідно контракту від 01.02.2012р. №2.017 та «QU Kiievitaja» (Естонія, м.Талін) згідно контракту від 06.02.2012р. №2.010 на загальну суму 2 564 447,89 грн., отримавши при цьому фінансовий результат від проведених операцій на експорт - збиток у загальній сумі 534 662,11 грн.
Таким чином, при порівнянні фактурної вартості реалізованого товару по ВМД із сукупною сумою ціни (з ПДВ), сплаченої за дану продукцію на території України, та понесених витрат пов'язаних з реалізацією, фінансовий результат TOB РП «Трансвагонсервіс» від проведених операцій на експорт становить збиток у загальній сумі 534 662,11 грн.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року у справі №804/7288/13-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому, Вищий адміністративний суд України наголосив на необхідності дослідити наявність ділової мети та подальшого отримання економічного ефекту за наслідками укладення та виконання спірних договорів.
Такою метою позивач зазначив розширення виробництва, збільшення прибутку, підвищення та підтримка техніко-економічного рівня виробництва під впливом міжнародної конкуренції.
Проте, з наданих товариством доказів подальшого експорту товару, вбачається, що передавались комплекти деталей, що були у використанні з датою виготовлення з 1985 по 2005 роки, що ставить під сумнів мету придбання спірних товарів та відповідно і повязаність цих операцій з господарською діяльністю позивача.
В судовому засіданні 20.05.2015 року судом представнику позивачу було запропоновано надати додаткові письмові пояснення та докази щодо наявності економічних наслідків укладення спірних договорів, на підтвердження наявності ділової мети придбання товарів у вищезазначених контрагентів та повязаність цих операцій з господарською діяльністю позивача.
На виконання вимоги суду, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявності ділової мети придбання товарів у вищезазначених контрагентів та повязаність цих операцій з господарською діяльністю позивача. Було надано копії ВМД та первинних документів, які не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки останні оформлені по господарських операціях позивача, які не були предметом дослідження при здійсненні перевірки податковим органом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Реалізація товару без врахування в ціні продажу всіх понесених витрат дають підстави стверджувати, що купівля цього товару та його подальша реалізація на експорт згідно з договором за ціною, нижчою від ціни придбання, не була зумовлена характером виробничої або іншої господарської діяльності підприємства, яке перевірялось, оскільки не мала на меті отримання доходу від цих операцій, а отже не пов'язана з його господарською діяльністю.
При цьому господарською може бути визнана лише правомірна діяльність платника податку, вчинювана саме з метою одержання доходу, а не з метою заниження податкових зобов'язань. Навмисні дії платників податку, спрямовані на заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за рахунок вчинення завідомо збиткових операцій, слід розцінювати як такі, що виходять за межі господарської діяльності. Тому суми податку на додану вартість, сплачені в межах таких операцій, можуть бути виключені зі складу податкового кредиту та витрат платника податку, а платник податку позбавляється права на відображення в податковому обліку сум податкового кредиту та витрат, що виникає за результатами такої діяльності.
Суд також звертає увагу на те, що не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності.
Реалізація товару без врахування в ціні продажу всіх понесених витрат дають підстави стверджувати, що купівля цього товару та його подальша реалізація на експорт згідно з договором за ціною, нижчою від ціни придбання, не була зумовлена характером виробничої або іншої господарської діяльності позивача, оскільки не мала на меті отримання доходу від цих операцій, а отже не пов'язана з його господарською діяльністю.
Таким чином суд доходить висновку, що купівля позивачем ТМЦ та їх подальша реалізація на експорт за ціною, нижчою від ціни придбання, не були зумовлені характером виробничої або іншої господарської діяльності останнього. Намір одержати дохід лише в обраний позивачем спосіб шляхом відшкодування ПДВ з бюджету, не можна розглядати як самостійну ділову мету позивача.
Отже, наявність у покупця належно оформлених податкових накладних, не є підставою для відшкодування ПДВ (зменшення сплати поточних платежів по ПДВ за рахунок сформованого податкового кредиту), оскільки не встановлено об'єктивність та поважність причин продажу товару за ціною, нижчою від ціни придбання, а відповідно і правомірність формування валових витрат та податкового кредиту.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 01.04.2008 в адміністративній справі за позовом ВАТ Запорізький хлібозавод № 3 до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, яка, в силу приписів статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є обовязковою для застосування.
Верховний Суд України при розгляді справ за участі національних суб'єктів господарювання до органів ДПС зазначає, що при здійсненні господарської діяльності, основною діловою метою платника податків є отримання прибутку. Не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою операції за наслідками яких платник податків бажає отримати/надати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності.
Згідно статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а, отже, про відмову у задоволенні позовних вимог про його скасування.
Керуючись статтями 158-163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю регіональне підприємство "Трансвагонсервіс" до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 08 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4