Справа № 804/1188/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 804/1188/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року у справі № 804/1188/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгтехсервіс до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгтехсервіс (далі за текстом ТОВ „Торгтехсервіс) звернулось до суду з позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі за текстом Лівобережна ОДПІ), в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми „Р від 20.12.2013 року № про донарахування сум грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 145883,18 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 116706,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 29176,64 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення форми „Р від 20.12.2013 року № НОМЕР_1 про донарахування сум грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 145883,18 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 116706,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 29176,64 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Відповідно до частини 4 статті 196 ,частини 1 статті 41 КАС України судове засідання проведено за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Лівобережною ОДПІ на підставі наказу ОДПІ від 24.10.13 № 451 та відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фінансово господарської діяльності ТОВ „Торгтехсервіс () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість під час здійснення взаємовідносин з ПП „АТМ () за серпень, жовтень 2012р., з ТОВ „Матадор () за березень, травень жовтень 2012 р., з ТОВ „ВК Віконні системи (нова назва ПП „ПАГАМЕНТ () за серпень 2012р.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1327/22-03/35739343 від 07.11.2013 р., відповідно до висновків якого встановлено нереальність здійснення господарських відносин ТОВ „Торгтехсервіс, а саме, встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення товариством операцій по ланцюгу з постачальниками - ПП „АТМ - ТОВ „Матадор - ТОВ „ВК Віконні системи (нова назва ПП „ПАГАМЕНТ) за період березень, травень жовтень 2012 року, порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (далі ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 116706,54 грн., в т.ч. по періодам: у березні 2012 р. на суму 906,97 грн.; у травні 2012 р. на суму 4427,50 грн.; у червні 2012 р. на суму 5665,53 грн.; у липні 2012 р. на суму 8083,33 грн.; у серпні 2012 р. на суму 34488,41 грн.; у вересні 2012 р. на суму 27807,07 грн.; у жовтні 2012 р. на суму 35327,73 грн.

За змістом зазначеного акту, підставою для наведених висновків слугували судження податкового органу з приводу того, що операції з поставки товару/надання послуг по ланцюгу - ПП „АТМ - ТОВ „Матадор - ТОВ „ВК Віконні системи (нова назва ПП „ПАГАМЕНТ - ТОВ „Торгтехсервіс не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом мясця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків, у звязку із чим у позивача відсутнє право на формування податкового кредиту по взаємовідносинам із вказаними контрагентами.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем, з посиланням на п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.12.13 р. № НОМЕР_1, яким позивачу донараховані суми грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 145883,18 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 116706,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 29176,64 грн.

Спірні суми податкового кредиту в розмірі 116706,54 грн. сформовані позивачем за взаємовідносинами з ПП „АТМ () які мали місце в серпні і жовтні 2012р., з ТОВ „Матадор () які мали місце в березні, травні жовтні 2012 р., з ТОВ „ВК Віконні системи (нова назва ПП „ПАГАМЕНТ () які мали місце в серпні 2012 р.

На підтвердження існування зазначених взаємовідносин та правомірності формування податкового кредиту позивачем надано наступні документи:

Договір поставки від 20.08.2012 р. № 41 згідно з умовами якого ПП „АТМ (Постачальник) зобовязується передати у власність ТОВ „Торгтехсервіс (Покупця) товар (компютерну техніку), а Покупець зобовязується прийняти цей товар та оплатити його на умовах визначених Договором (п.1.1). Поставка товару проводиться на умовах CPT м. Дніпропетровськ, вул. Базова, 8 (п.2.3). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано видаткові та податкові накладні, платіжні доручення про сплату за отриманий товар (монітор, компютер, крісло компютерне, стіл для компютера), копії яких наявні в матеріалах справи.

Договір від 01.03.2012 р. № 11 згідно з умовами якого ТОВ „Матадор (Виконавець) зобовязується надати транспортні послуги ТОВ „Торгтехсервіс, а ТОВ „Торгтехсервіс (Замовник) зобовязується оплатити дані послуги на умовах визначених Договором (п. 1.1). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано податкові накладні, акти здачі приймання робіт (надання транспортних послуг); платіжні доручення про сплату за надані транспортні послуги, товарно транспортні накладні про перевезення піску, копії яких наявні в матеріалах справи.

Договір від 01.08.2012 р. № 42 згідно з умовами якого ТОВ „ВК „Віконні системи (Підрядчик) зобовязується виконати ремонтні роботи офісних приміщень, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Базова, 8, а ТОВ „Торгтехсервіс (Замовник) зобовязується сплатити ціну за виконані підрядником роботи у відповідності до Договору (п. 1.1). Види ремонтно будівельних робіт визначенів в Сметі № 1 від 01.08.2012 р., що є невідємною частиною Договору (п.1.2). Підрядчик зобовязується виконати роботи своїми силами та з матеріалів, придбаних ним за рахунок Замовника на підставі смети расходів матеріалів (п.2.1.3). Роботи вважаються прийнятими з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт (п.5.1). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано копію смету № 1 від 01.08.2012 р.; податкову накладну, акт здачі приймання робіт (надання послуг), платіжне доручення.

Договір оренди обєктів нерухомості від 01.07.2012р. між Пересувною механізованою колоною Дніпропетровської Облспоживспілкою (Орендодавець) і ТОВ „Торгтехсервіс (Орендар) про передачу в оренду ТОВ „Торгтехсервіс нежитлового приміщення площею 32,6 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Базова, 8 строком до 31.12.2012 року.

Договір поставки № 01/03-12 від 01.03.2012 р. згідно з умовами якого ТОВ „Дніпро Промресурс (Продавець) зобовязується продати ТОВ „Торгтехсервіс (Покупцю) товар (пісок), а Покупець сплатити за поставлений товар (п.1.1, 4.2). Кожна партія товару може визначатись згідно товарної накладної за кожен день постачання, в якій наголошується найменування товару, одиниця виміру, кількість товару, загальна вартість, згідно якої відбувається передача товару від Продавця Покупцю (п. 2.3). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні; платіжні доручення про сплату за товар (пісок).

Договір поставки № 20 від 01.05.2012 р. згідно з умовами якого ТОВ „Біос (Продавець) зобовязується продати ТОВ „Торгтехсервіс (Покупцю) товар (пісок), а Покупець сплатити за поставлений товар (п.1.1, 4.2). Кожна партія товару може визначатись згідно товарної накладної за кожен день постачання, в якій наголошується найменування товару, одиниця виміру, кількість товару, загальна вартість, згідно якої відбувається передача товару від Продавця Покупцю (п. 2.3). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні; платіжні доручення про сплату за товар (пісок).

Порядок формування платником податкового кредиту за спірний період за вказаними господарськими взаємовідносинами визначений приписами Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI.

Згідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника податку сум ПДВ за такими накладними.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

Судом першої інстанції на підставі досліджених первинних документів зроблено обґрунтований висновок, що надані позивачем первинні документи, підтверджують виконання господарських операцій та мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обов'язковість яких встановлена ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та звітність в Україні, ст. 44 Податкового кодексу України та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання податкового органу на те, що неможливо дослідити яким чином та за чий рахунок відбувалося транспортування товару від постачальників до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгтехсервіс та до покупців контрагентів, а також підтвердити сам факт поставки товару у звязку з наступним. Факт реальності виконання господарських зобов'язань та отримання позивачем від ПП „АТМ, ТОВ „Дніпро Промресурс і ТОВ „Біос товарів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних та товарно-транспортних накладних. Транспортування товарів здійснювалось на підставі Договору від 01.03.2012 р. № 11 між ТОВ „Матадор і ТОВ „Торгтехсервіс про надання транспортних послуг.

Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України „Про автомобільний транспорт документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Згідно з п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568 (далі - Правила) основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Відповідно до абз.27 п. 1 Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За даними товарно-транспортних накладних, виписаних на транспортування товарів від контрагентів позивача на адресу останнього, пункт розвантаження Дніпропетровська обл., с. Іванівка, де товар зберігався на підставі Договору відповідального зберігання № 46 х від 01.03.2012 р. з ПП „Агро Центр. Податковим органом в ході перевірки позивача не встановлено, що товар не знаходиться за вказаною адресою, під час судового розгляду справи також не було встановлено, що товарно транспортні накладні, залучені до матеріалів справи не відповідають вимогам щодо їх заповнення.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції було досліджено співвідношення між документальним підтвердженням права позивача на податковий кредит, формування валових витрат та обставинами реального здійснення господарських операцій, за наслідками аналізу якого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року у справі № 804/1188/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров