Справа № 2а/0370/2813/11
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2015 р. м. Київ К/800/53834/13

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіЦвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
суддів Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

при секретарі судового засідання Міщенко Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 року

у справі № 2а/0370/2813/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 20.09.2011 року №2551 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги касаційної скарги та просив їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у зв'язку із невиконанням вимог податкового органу, викладених у письмовому запиті від 25.07.2011 року №18966/10/15-2, щодо надання документального підтвердження задекларованих сум податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за червень 2011 року, начальником Луцької ОДПІ видано наказ від 20.09.2011 року № 2551 «Про проведення документальної позапланової перевірки».

Скасовуючи відповідний наказ, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки у вказаному запиті відсутні посилання на підстави для його надсилання, він не мав характеру «обов'язкового» для позивача, а тому оскаржуваний наказ прийнятий протиправно.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, вважає рішення судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки вони ухвалені не на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з приводу висновків судів попередніх інстанцій про недотримання вимог щодо складення запиту, колегія суддів зазначає, що обов'язок податкового органу щодо зазначення у обов'язковому письмовому запиті про порушення податкового, валютного та іншого законодавства, у яких підозрюється платник податків, виник лише з 01.01.2014 року з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» від 24.10.2013 року № 657-VII, а саме пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України викладено у наступній редакції: «Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту».

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII з 01.01.2015 року внесено зміни до редакції відповідно статті шляхом виключення у пп. 78.1.1 п. 78.1 слова «можливі».

Отже, до цього часу податковий орган не був зобов'язаний викладати наявну інформацію безпосередньо в запиті. Повноваження на проведення перевірки виникали за фактичної наявності такої інформації незалежно від її відображення в запиті.

Враховуючи обсяг вимог, викладених у запиті від 25.07.2011 року №18966/10/15-2, а саме щодо надання інформації за червень 2011 року без конкретизації необхідних документів по контрагентам, а також наявні у матеріалах справи заперечення податкового органу на позов, судам необхідно було з'ясувати питання щодо обґрунтованості податкової інформації про виявлення фактів, які свідчать про наявність порушень платником податку вимог податкового законодавства, і яка стала підставою для складання запиту, а також можливість виконання цих вимог позивачем у відповідний строк.

Вищевказані обставини та фактичні дані, в залежності від яких постає питання щодо правомірності спірного наказу про проведення перевірки, залишилися поза межами дослідження судами попередніх інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів вважає, що на підставі частини другої ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справі підлягають скасуванню, як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, дослідити на підставі належних доказів питання правомірності прийнятого наказу про проведення перевірки, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, і вирішити спір згідно із законодавством України.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2013 року у справі № 2а/0370/2813/11 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук