Справа № 754/9083/15-а
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/320/15
Справа №754/9083/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.06.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, про примусове видворення іноземного громадянина з України,

В С Т А Н О В И В:

Представник Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, в якому просить задовольнити позовні вимоги, примусово видворивши громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1. В обґрунтування зазначеного позову вказує на те, що 17.06.2015 року під час проведення операції на території Деснянського району за адресою АДРЕСА_1 було виявлено громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, який з його слів прибув в Україну приблизно у травні 2015 року з території Російської Федерації, перетнувши державний кордон України поза пунктом пропуску Державної Прикордонної служби України, зазначивши, що документи, які б надавали на право проживання на території України відсутні, постійного місця проживання не має. 17.06.2015 року уповноваженою особою Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві відносно громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП, оскільки він проживав без документів на право проживання в Україні, чим порушив вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 19.06.2015 року начальником Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві було затверджено рішення про примусове повернення громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, зобов'язавши його покинути України у термін до 20 червня 2015 року. Вказане рішення з боку громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 не виконане, оскільки останній не має документів та коштів на оплату квитка до Ісламської Республіки Афганістан.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити та примусово видворити громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 з території України.

Відповідач громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що на території України він знаходиться нелегально, документів не має, а також немає грошей на білет поїхати додому. Додому їхати не бажає оскільки там його життю та здоров'ю загрожують. До органів міграційної служби України не звертався, статусу біженця не отримував, дозволу на проживання на території України не має.

Перевіривши матеріали справи, пояснення та заперечення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що за результатами проведеної позивачем перевірки ним було встановлено, що громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, прибув на територію України приблизно у травні 2015 року з території Російської Федерації, нелегально перетнувши державний кордон України поза пунктом пропуску Державної Прикордонної служби України з метою подальшого перебування на території України та можливого працевлаштування.

Національного паспорту відповідач не має з невстановлених судом причин.

В м. Києві відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, у свого знайомого, який йому надає допомогу, у тому числі фінансову.

На території України проживає також нелегально, оскільки до органів Державної міграційної служби України для легалізації свого перебування в Україні не звертався.

Згідно пояснень самого відповідача, коштів для покриття витрат його перебування в Україні у нього немає, наразі він проживає у квартирі вищевказаного друга, який йому допомагає.

17.06.2015 року посадовою особою Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві відносно громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

17.06.2015 року начальником Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, відносно громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, у зв`язку з порушенням останнім ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що штраф в сумі 510 гривень відповідачем було сплачено, що підтверджується відповідною квитанцією.

19.06.2015 року начальником Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві винесено рішення, яким вирішено примусово повернути за межі України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, 1982 року народження, та зобов'язати його покинути територію України у термін до 20.06.2015 року.

Таким чином, перебуваючи в нелегальному становищі, відповідач порушив міграційне законодавство України, у зв'язку з чим 19.06.2015 року начальником Деснянського РВ ГУДМС України в м. Києві було затверджено рішення про примусове повернення за межі України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, та зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 20.06.2015 року.

Станом на 24.06.2015 року відповідач не виконав вищезазначене рішення про його примусове повернення від 19.06.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, перебуваючи в нелегальному становищі, порушив міграційне законодавство України та був притягнутий до адміністративної відповідальності, у строк, встановлений в рішенні, про його примусове повернення з території України, не виїхав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

У відповідності до ст. 30 цього ж Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України "Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, які зазначені ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України "Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства", що унеможливлювали би примусове видворення громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, за межі України, судом не встановлені.

Також не встановлено і обставин, відповідно до яких, на відповідача поширювалась би дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач не має дозволів на право перебування на території України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Таким чином, з урахуванням позиції позивача щодо звернення до негайного виконання постанови про видворення іноземця, думку відповідача, який заперечував щодо його видворення та не спростовував викладених позивачем обставин, на підставі п. 5) ч. 2 ст. 256 КАС України, суд приходить до висновку про негайне виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Також, оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 69-71, 158, 159, 160-163, 183-5, 256 КАС України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства",

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Десняського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1, про примусове видворення іноземного громадянина з України задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1.

Постанову про примусове видворення з України громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 звернути до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення постанови або з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Г. Таран