Справа № П/811/3563/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року справа №П/811/3563/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос» (далі Товариство) до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 жовтня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобовязань з податків на додану вартість на 378393 грн. та накладено штрафну санкцію 95742 грн. і з податку на прибуток 437178 грн. та накладено штрафну санкцію 62606 грн.

Представники позивача підтримала вимогу заяви.

Стверджували, що від укладення договорів стосовно поставки продукції з ПП «Глобал Торг» (далі Підприємство), ПП «Артсіті» (далі Підприємство 2) та ПП «Віста Торг» (далі Підприємство 3) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На їх думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включило у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову.

Зазначив, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством, Підприємством 2 та Підприємством 3, не спрямовувались на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти перевірок діяльності вказаних контрагентів.

25 травня 2015 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 6 а.с.28).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 20 січня 2012 року Товариство (покупець) та Підприємство (постачальник) уклали догори про поставку продуктів харчування та товарів широкого вжитку і про надання транспортно-експлуатаційних послуг по доставці товару (Том 3 а.с.234-235).

Упродовж з жовтня 2011 року по березень 2012 року Товариство придбало у Підприємства продукцію на загальну суму 159379,78 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 26563,30 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, акти приймання продукції і акти здачі-прийняття робіт (Том 3 а.с.49, 223-247).

Перевезення товару здійснювалось Підприємством відповідно до актів приймання продукції (товарів) (Том 4 а.с.233-247).

Товариство розрахувалась з Підприємством за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.216).

12 квітня 2011 року, 04 січня 2012 року та 11 січня 2013 року Товариство (покупець) та Підприємство 2 (постачальник) уклали догори про поставку пломб свинцевих, шпагату поліпропіленового (Том 3 а.с.220-222).

Упродовж з вересня 2011 року по серпень 2013 року Товариство придбало у Підприємства 2 продукцію на загальну суму 2591758,78 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 431959,80 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні і акти здачі-прийняття робіт (Том 3 а.с.50-219).

Перевезення товару здійснювалось Підприємством 2 відповідно до пунктів 4 договору поставки (Том 3 а.с.220-222).

Товариство розрахувалась з Підприємством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.212-214).

04 березня 2013 року Товариство (покупець) та Підприємство 3 (постачальник) уклали догори про поставку пломб свинцевих та клеєвої стрічки типу скочу (Том 3 а.с.48).

Упродовж березня по серпня 2013 року Товариство придбало у Підприємства 3 продукцію на загальну суму 999873,65 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 166645,60 грн.). дорахувати

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні і акти здачі-прийняття робіт (Том 2 а.с.217-250, Том 3 а.с.1-47).

Перевезення товару здійснювалось Підприємством 3 відповідно до пункту 4 договору поставки (Том 3 а.с.48).

Товариство розрахувалась з Підприємством 3 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.209-211).

Придбаний товар Товариством реалізовано іншим покупцям.

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 08 по 12 вересня 2014 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Підприємством, Підприємством 2 та Підприємством 3 за період з 01 березня по 31 серпня 2013 року (Том 4 а.с.1-21).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акти, у яких зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством, Підприємством 2 та Підприємством 3, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 03 жовтня 2014 року, якими Товариству збільшено суми грошових зобовязань з податків на додану вартість на 378393 грн. та накладено штрафну санкцію 95742 грн. і з податку на прибуток 437178 грн. та накладено штрафну санкцію 62606 грн. (Том 3 а.с.238).

25 квітня 2014 року відповідачем проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання податкового законодавства за період з жовтня 2010 року по грудень 2013 року (Том 4 а.с.60-88).

Акт перевірки містить висновок, що Підприємство здійснювало діяльність, направлену на надання послуг по заниженню податкових зобовязань, взаємовідносинами між контрагентами постачальниками, а також контрагентами-покупцями фактично є безтоварними.

25 квітня 2014 року посадовими особами відповідача проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Підприємства 2 з питань дотримання податкового законодавства за період з жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року (Том 4 а.с.41-52).

Акт перевірки містить висновок, що Підприємство 2 здійснювало діяльність, направлену на надання послуг по заниженню податкових зобовязань, взаємовідносинами між контрагентами постачальниками, а також контрагентами-покупцями фактично є безтоварними.

26 травня 2014 року відповідачем проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Підприємства 3 з питань дотримання податкового законодавства за період з вересня 2012 року по 31 грудня 2013 року (Том 4 а.с.53-59).

Акт перевірки містить висновок, що Підприємство 3 здійснювало діяльність, направлену на надання послуг по заниженню податкових зобовязань, взаємовідносинами між контрагентами постачальниками, а також контрагентами-покупцями фактично є безтоварними.

За результатом проведення перевірок діяльності Підприємства, Підприємства 2 та Підприємства 3 керівники податкових органів не приймали жодного рішення негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобовязана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції субєкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Підприємства, Підприємства 2 та Підприємства 3, податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Підприємство, Підприємство 2 та Підприємство 3.

Отже, податковими органами враховані податкові зобовязання Підприємства, Підприємства 2 та Підприємства 3, з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти перевірок згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Підприємством, Підприємством 2 та Підприємством 3.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобовязань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (видаткові та податкові накладні, акти приймання передачі, докази перевезення та сплати коштів).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Підприємством, Підприємством 2 та Підприємством 3, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградської області від 03 жовтня 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Вікос» збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 378393 грн. та накладено штрафні санкції 95742 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградської області від 03 жовтня 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Вікос» збільшено суму грошових зобовязань з податку на прибуток на 437178 грн. та накладено штрафні санкції 62606 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос» судові витрати в сумі 4872 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1