Справа № 826/10447/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2015 року 11:38 № 826/10447/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючий суддя Кобилянський К.М., судді Добрівська Н.А., Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації
до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання дій неправомірними та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій просить суд:

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. щодо винесення постанови про накладення штрафу 15.05.2015 неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 15.05.2015 ВП №46669863.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач не вчинив дії, на виконання вимог частини 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», для з'ясування питання чи були причини, що перешкоджали боржнику виконати судове рішення. Посилався на існування обставин, що унеможливлювали виконання судового рішення, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив його звернутись до суду із заявою про встановлення порядку виконання судового рішення. Також позивач посилався на те, що відповідач наклав на позивача штраф у розмірі, що перевищує розмір штрафу, встановлений законодавством.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Посилався на те, що позивач у встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк у добровільному порядку судове рішення не виконав, у зв'язку з чим на нього накладено штраф. Зазначив, що в оскаржуваній постанові про накладення штрафу була допущена описка при написанні суми штрафу, яка була виправлена відповідною постановою. Відповідач вказав на те, що позивач виконав судове рішення, примусове виконання якого здійснювалось в рамках виконавчого провадження №46669863, а тому доводи позивача про існування обставин, які перешкоджали виконати судове рішення є безпідставними.

В судове засідання 24.06.2014 представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2013 у справі №804/7477/13-а та постановлено зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, встановити об'єкт (об'єкти), які розташовані на даху будівлі корпусу №7 Національного гірничого університету м. Дніпропетровська та є джерелом електромагнітного випромінювання, що перевищує допустимий рівень випромінювання і є загрозою життю і здоров'ю людей, та зобов'язати тимчасово зупинити використання вказаних об'єктів.

На підставі вказаної постанови Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд видав виконавчий лист №804/7477/13-а від 15.01.2015.

26.02.2015 відповідач, на підставі заяви ОСОБА_2, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №46669863 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Даною постановою боржнику надано строк для самостійного виконання судового рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

У зв'язку з невиконанням судового рішення у встановлений державним виконавцем строк, 15.05.2015 відповідач виніс постанову про накладення штрафу, якою на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації накладено штраф у розмірі 2040,00 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови від 15.05.2015 ВП №46669863 про накладення штрафу протиправними, позивач оскаржив їх до суду та просив скасувати дану постанову.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 №606-ХІV «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Пунктом 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи свідчать про те, що постанова відповідача від 26.02.2015 №46669863 про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу позивача та отримана ним 04.03.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 33 Т.І).

Позивач посилався на те, що існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача із заявою від 04.03.2015 №01-1121/144, у якій просив звернутись до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду із заявою про порядок виконання постанови від 23.12.2014 у справі №807/7477/13-а та винести постанову про зупинення виконавчого провадження. Дана заява надійшла до відповідача 10.03.2015, що підтверджується відповідною відміткою (а.с. 38-40 Т.І).

Відповідач залишив дану заяву без задоволення.

Суд встановив, що 27.05.2015 позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про порядок виконання судового рішення від 15.05.2015 №01-2751/144, у якій просив встановити порядок виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 №807/74477/13-а.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 №33бвр-15/807/7477/13-а у задоволенні заяви про порядок виконання судового рішення відмовлено.

Представник позивача посилався на те, що резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 №804/7477/13-а передбачає вчинення дій, які комісія має право вчиняти виключно при здійсненні державного нагляду. Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що на виконання даної постанови він зобов'язаний провести позапланову перевірку усіх суб'єктів господарювання, РЕЗ та ВП Національного гірничого університету. Однак, згідно пункту 8 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На думку позивача, наведені обставини свідчать про неможливість виконання ним постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та порядок виконання даного рішення потребує роз'яснення.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положеннями статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 №33бвр-15/807/7477/13-а була ухвалена до прийняття Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, а тому він не міг перешкоджати позивачу виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 №33бвр-15/807/7477/13-а вказано про те, що суд встановив факт виконання Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 №804/7477/13-а (а.с. 87-86 Т.І).

Виконання вказаного судового рішення також підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта проведення спільних заходів щодо перевірки дотримання законодавства України у галузі зв'язку від 27.05.2015 №13/1345/1 (а.с. 81-82 Т.І).

Зазначене свідчить про те, що обставини, які б перешкоджали позивачу вчасно виконати судове рішення, примусове виконання якого здійснювалось в межах виконавчого провадження №46669863 були відсутні.

Згідно з положеннями частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

В матеріалах справи міститься копія вимоги державного виконавця від 12.03.2015 №Ч-2200/2.-243/15, якою він вимагав виконати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 №804/7477/13-а.

Однак, позивач доказів виконання рішення суду у строк, встановлений для його добровільного виконання відповідачу не надав.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд встановив, що 15.05.2015 державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу ВП №46669863, якою на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації накладено штраф у розмірі 2040,00 грн. за невиконання рішення суду.

Позивач посилався на те, що сума штрафу накладеного відповідачем оскаржуваною постановою не відповідає вимогам законодавства.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки в матеріалах справи наявна копія постанови відповідача від 28.05.2015 ВП №46669863 про виправлення помилки, згідно з якою в постанові від 15.05.2015 про накладення штрафу виправлено помилку, шляхом зазначення суми стягнення штрафу з боржника « 680,00 грн.».

Сума штрафу, накладена відповідачем на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації за невиконання судового рішення, з урахуванням постанови від 28.05.2015 ВП №46669863 про виправлення помилки, відповідає вимогам законодавства.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу ВП №46669863 від 15.05.2015, винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. у відповідності до положень законодавства, а підстави для її скасування відсутні.

Як передбачено частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді Н.А. Добрівська

Т.О. Скочок