Справа № 2а-8879/12/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/800/47362/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представника позивача ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 по справі №2а-8879/12/1370 (№9104/180949/12) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 01.12.2011 № та №.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 19.09.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 25.09.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, пункту 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98, статті 297 Податкового кодексу України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у 2010 та 2011 роках була платником єдиного податку за видом діяльності здавання в оренду власного нерухомого майна.

Позивач є власником будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.10.2009 позивач є власником земельної ділянки загальною площею 0,0995га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.12.2011 № та №, якими позивачу визначено податкове зобов'язання із земельного податку у розмірі 7031,85грн. за 2010 рік та у розмірі 33048,83грн. за 2011 рік відповідно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що в позивача був відсутній обов'язок сплачувати земельний податок, оскільки вона перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки земельна ділянка позивача не була передана в оренду, а також позивачем не представлено інших даних про використання земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, то позивач не звільнялася від обов'язку по нарахуванню та сплаті земельного податку.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується в тому числі для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500000,00грн.

Згідно із абзацом 5 частини першої статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником плати (податку) за землю.

Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 № 507 «Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98» суб'єкт малого підприємництва, який не є платником податку за землю, звільняється від сплати податку на землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для здійснення підприємницької діяльності.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України, відповідно до пункту 1 підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень якого з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 03.07.1998 №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками, зокрема, земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Як було встановлено судом першої інстанції, у періоді, за який позивачеві визначене податкове зобов'язання з податку на землю, позивач здійснював підприємницьку діяльність зі здавання в оренду належного йому на праві власності приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із свідоцтвом про сплату єдиного податку останнє видане позивачеві, зокрема, на здійснення такого виду підприємницької діяльності як здавання в оренду власного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_2, у періоді, що перевірявся, не була зобов'язана сплачувати податок за землю, оскільки позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку, а отже, на неї поширювалися приписи Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98, Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 №507 та пункту 1 підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати податку на землю саме за земельні ділянки, які використовуються платником єдиного податку для здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та скасування податкових повідомлень від 01.12.2011 № та № є правильним.

Оскільки апеляційний суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а суд першої інстанції вирішив спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, то зазначена обставина відповідно до частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухваленої у справі постанови апеляційного суду та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 226, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 по справі №2а-8879/12/1370 (№9104/180949/12) скасувати, залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2012.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв