Справа № 2а-2350/10/1470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Київ К/9991/25604/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегія суддів:

Карася О.В. (головуючого), Маринчак Н.Є., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Алькор" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012 у справі № 2а-2350/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Алькор"

до Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції у Миколаївській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Мимколаївського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 позовні вимоги Товариства визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 04.02.2010 № /0, яким йому визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) зі сплати податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 1 147 744,00 грн., - задоволені.

Одеський апеляційний адміністративний суду постановою від 17.01.2012 судове рішення першої інстанції скасував та у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де порушує питання скасувати судове рішення апеляційної інстанції, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі судове рішення першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для прийняття оспорюваного позивачем податкового повідомлення-рішення були висновки, викладені у акті від 25.01.2010 про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податковго, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 30.09.2009, у якому було зазначено про безпідставність формування Товариством податкового кредиту на загальну суму 765 829,00 грн. за наслідками операцій із придбання товарів у контрагентів (ТОВ "Гамма - плюс", ТОВ "Континент АВС", ТОВ "Сабстрой-НК") на підставі податкових накладних, підписаних від імені цих товариств неналежними особами (гр. ОСОБА_4), а директор та засновник ТОВ "Прокс-М" (гр. ОСОБА_5) зареєстрував останнє за грошову винагороду без мети здійснювати господарську діяльність. Вказані обставини підтверджені наданими у рамках порушеної кримінальної справи поясненнями громадян, що підписували первинні документи від імені юридичних осіб - контрагентів позивача та які зареєстрували на своє ім'я юридичні особи за грошову винагороду, а також висновком судово - почеркознавчої експертизи, проведеної також у рамках кримінальної справи.

Як визначено пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (втратив чинність 01.01.2011) датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.2.1 п. 7.2. цієї статті Закону № 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

За змістом п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 165 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника ПДВ.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у п. 2 Порядку.

За правилами заповнення податкової накладної, встановленими у п. 18 Порядку, усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом в основу своїх висновків покладено лише висновок експерта та пояснення громадян без дослідження господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Гамма - плюс", ТОВ "Континент АВС", ТОВ "Сабстрой-НК", ТОВ "Прокс-М", фактично підмінивши перевірку господарської діяльності позивача даними, які містяться у висновку експерта та поясненнях особи. При цьому суд обмежився лише наявністю у позивача належно оформлених податкових накладних, виданих його контрагентами (ТОВ "Гамма - плюс", ТОВ "Континент АВС", ТОВ "Сабстрой-НК", ТОВ "Прокс-М"), та необізнаністю платника податків, що податкові накладні підписані іншою, ніж у них зазначено, особою.

Водночас апеляційний суд, скасовуючи судове рішення першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано послався на те, що недоведеність обставин, які мають значення для справи та які цей суд визнав установленими без їх встановлення та оцінки, потягло за собою неправильне застосування останнім норм матеріального права. При цьому суд апеляційної інстанції, враховуючи встановлені контролюючим органом під час проведення перевірки обставини, що ставить під сумнів достовірність даних податкового обліку платника податків, надав оцінку зібраних у справі доказів у їх сукупності з дотриманням норм ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі обставинам, встановленим постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2011 у кримінальній справі № 1-656/11, щодо використання гр. ОСОБА_6 реквізитів та банківських рахунків ТОВ "Сабстрой-НК" ТОВ "Континент АВС" з метою отримання лише податкової вигоди, та дійшов обґрунтованого висновку про законність оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Посилання позивача на те, що порушення контрагентом платника податків правил податкової дисципліни та/або здійснення господарської діяльності не є підставою для зменшення платнику податків податкового кредиту або відмови у бюджетному відшкодуванні, якщо він виконав усі передбачені законом умови для отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту, не може бути взяте до уваги у вирішуваному спорі з огляду на встановлення судом апеляційної інстанції фіктивності господарських операцій та створення умов для отримання лише податкової вигоди.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає за правильне касаційну скаргу відхилити, а оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Алькор" відхилити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012 у справі № 2а-2350/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Н.Є. Маринчак

А.О. Рибченко