Справа № 22-а-1233/11
Суддя: Ткач О. І.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-1233/11Головуючий у 1-й інстанції Піцик В.М.
Категорія - 57Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірського Б. О., Бахметової В. Х.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області на рішення Заліщицького районного суду від 13 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Заліщицькому районі про проведення перерахунку та виплату соціальної допомоги дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Заліщицького районного суду від 13 вересня 2010 року позов задоволено:

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області провести перерахунок та виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_1, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 02 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 13 вересня 2010 року.

В апеляційній скарзі УПФ в Заліщицькому районі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі, в якому просить зобов'язати провести доплату до пенсії відповідно до вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни та здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з вересня 2007 року до часу ухвалення судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ в Заліщицькому районі як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни № 2195-IV (надалі Закон № 2195) і здійснити позивачу відповідні нарахування за період чинності даної статті в редакції 2004 року, але в порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 6 Закону № 2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Дана редакція діяла з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, що констатовано рішеннями Конституційного Суду України у справах № 6рп/2007 року та № 10рп/2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене та те, що законодавством України у 2009 - 2010 роках дія ст. 6 Закону № 2195-IV не зупинялась, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що період з 02 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 13 вересня 2010 року ОСОБА_1 повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни. Тому відмова Головного УПФ в Заліщицькому районі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів Головному управлінню Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, справа розглянута в межах та в порядку діючого на час її розгляду законодавства, оскільки лише Законом № 2748 від 02 грудня 2010 року було остаточно визначено процесуальний порядок розгляду даної категорії справ.

При вказаних обставинах, суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись абзацом 11 п. 1 Розділу ХІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2748 від 02.12.2010 р.,ст. ст. 197, 198, 205, 206, 211 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі - відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду від 13 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді