Справа № 127/2126/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2126/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

05.02.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови від 26.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження №45336397.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 24.04.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги , решта осіб в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач є інвалідом 3-ї групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. На пенсійному обліку перебуває з 22.12.2003 року.

27.06.2014 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від у справі №2-а-3556/11/0212 , якою визнано дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії в розмірі, передбаченому ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними. Зобов'язано ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, що передбачена ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18.09.2010 року по день припинення права на таку пенсію, з урахуванням виплачених сум.

28.10.2014 року по даній справі був виписаний і виданий виконавчий лист, на підставі якого 10.11.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №ВП45336397 та надано строк боржнику до 17.11.2014 року для самостійного виконання постанови суду.

17.11.2014 року боржник надіслав управлінню ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області повідомлення про добровільне повне фактичне виконання постанови суду про перерахунок та виплату пенсії позивачу.

На підставі даного повідомлення державним виконавцем Плахотнюк Н.Ю. 26.12.2014 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вважаючи вказані дії управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області протиправними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 46 ч.1, ст. 92 п. 6 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 року "3491-VI " Про внесення змін до Закону України "Про Державний Бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, що у 2011 році положення статей 39,50,51,52,54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06 липня 2011 року №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

25.01.2012 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № З-рп/2012, відповідно до якого Конституційним Судом України визначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного Бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Тому, внаслідок цього, починаючи з 23 липня 2011 року порядок обчислення підвищень до основної та додаткової пенсій, передбачених Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до Постанови Кабінету України від 06.07.2011, № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету".

Таким чином, виплати позивачу додаткової пенсії як інваліду ІІІ групи, віднесеному до 1 категорії, як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 50, Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірах передбачених цією статтею, повинні були здійснюватись до 23.07.2011 року.

Згідно матеріалів справи, а саме розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_2 була виплачена додаткова пенсія за період з 18.09.2010 року до серпня 2011 року в сумі 2995,03 грн. та відраховано 345,03 грн. в зв`язку помилково нарахованою сумою за серпень 2011 року.

Крім того, ОСОБА_2 отримав від відповідача лист, датований 30.10.2014 року, з якого вбачається про те, що постанова суду №2-2-3556/11 виконана у повному обсязі. Доплата до перерахунку пенсії згідно постанови суду за період з 18.09.2010 року по 22.07.2011 року (день припинення права) на загальну суму 2650,00 грн. виплачена разом з пенсією за вересень 2011 року.

Тобто, зобов'язання відповідача виплачувати додаткову пенсії позивачу по день припинення права в даному випадку фактично означає виплату такої пенсії до 22.07.2011 року, оскільки відповідно до вказаних вище нормативних актів право позивача на виплату додаткової пенсії як інваліду ІІІ групи відповідно до ст. 50, Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком припинилося 23.07.2011 року.

Отже, відповідач виплативши позивачу додаткову пенсію з 18.09.2010 року по 22.07.2011 року у присудженому судом розмірі фактично повно та добровільно виконав рішення суду.

За таких обставин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області добровільно та повно виконало рішення суду у державного виконавця були всі законні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно п.8 ч. 1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та як наслідок задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у звязку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_5