Справа № 461/2850/15-а
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2850/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом «Міріус» Sp. Z.o.o. в особі віце-президента ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 12.12.2014 року №1522/20910/14, №1604/20910/14 та зобовязати Львівську митницю внести зміни до даних ПІК «Інспектор 2006», а саме: перевести транспортний засіб підприємства «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E, що використовуються в комерційних цілях з режиму «транзит» в режим «тимчасове ввезення комерційного використання».

В обґрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що оскаржуваною постановою працівника підприємства ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Однак, вказану постанову вважає незаконною, так як ввезений ОСОБА_2 транспортний засіб підприємства «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E, є транспортним засобом комерційного призначення та мав бути поставлений в режим «тимчасового ввезення» на умовах «Конвенції про тимчасове ввезення» від 26 червня 1990 року (м. Стамбул), а не в режим «транзит». При цьому, в'їжджаючи на митну територію України, ОСОБА_3 було повідомлено посадову особу митниці про те, що він ввозить автомобіль як транспортний засіб комерційного призначення в режимі тимчасового ввезення на умовах «Конвенції про тимчасове ввезення», також було пред'явлено відповідні підтверджуючі документи комерційного використання автомобіля.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, зазначивши, що оскаржувана постанова прийнята в межах наданих повноважень та у відповідності до норм МК України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з постанови в справі про порушення митних правил №1522/20910/14, №1604/20910/14 від 12.12.2014р. /а.с.8-10/, станом на 04.07.2014 року ОСОБА_2 перевищив більш, ніж на десять діб встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки товару транспортного засобу марки «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E, який був ввезений ОСОБА_2 31.01.2014 у режимі «транзит». Також, станом на 15.07.2014 року ОСОБА_2 перевищив більш, ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки товару транспортного засобу марки «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E, який був ввезений ОСОБА_2 04.07.2014 у режимі «транзит».

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Однак, зазначені висновки не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно приписів ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної служби, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

При цьому ст. 470 МК України може бути застосована лише щодо осіб, які на будь - якому транспортному засобі здійснювали перевезення товару в режимі транзиту або здійснювала доставку транспортного засобу комерційного призначення і перевищили терміни, встановлені ст.95 МК України строки його (їх) доставки до митного органу для розмитнення або виїзду з території України.

Службовий транспортний засіб «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E підпадає під ознаки товару, згідно визначення МК України, проте в даному випадку ним не є.

Згідно пункту 57 ч. 1 ст. 4 МК України, товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі;

Пункт 58 даної статті передбачає, що транспортні засоби - це транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Тобто чинний МК України ідентифікує окремо поняття товару, транспортного засобу комерційного призначення та транспортного засобу особистого користування.

Згідно ч. 1 ст. 90 чинного МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статті 92, 94 МК України, п.п. 4, 7, 9 Наказу Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року N 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» із змінами та доповненнями встановлюють митні формальності (перелік необхідних документів) для можливості поміщення транспортного засобу як товару в режим транзиту.

Згідно п. 2 ч. 1 даних правил вбачається, що вимоги цих Правил не застосовуються за умови документального підтвердження, що транспортні засоби ввозяться для особистого користування особами, зазначеними в статтях 287 - 290, 292 - 294 Митного кодексу України, до яких застосовується ст.. 381 Митного кодексу України, як до окремої категорії - транспортних засобів особистого користування, які ввозяться на територію України в митному режимі транзиту.

Таким чином, постійно зареєстровані транспортні засоби особистого користування при в'їзді на територію України не є товарами, а класифікуються як окрема категорія - транспортний засіб особистого користування, відповідальність за порушення яким правил транзиту чинним МК України не передбачено.

Стаття 470 МК України може бути застосована виключно у випадку не доставки товарів (транспортних засобів, які ввезені в Україну як товар), транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення.

Як встановлено в судовому засіданні та видно з матеріалів справи, під час перетину кордону, в'їзду на територію України 04.07.2014 року ОСОБА_2 було пред'явлено договір про використання приватного автомобіля у службових цілях, трудовий договір, агентську угоду, службове відрядження /а.с.80-81, а.с.84, 87-88, 89-90/.

Проте, незважаючи на поданий пакет документів, транспортний засіб марки «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E був безпідставно поставлений в митний режим транзиту, як транспортний засіб особистого користування, а не митний режим тимчасового ввезення, про що ОСОБА_2 не було повідомлено та доказів протилежного суду не надано.

Порядок та підстави тимчасового ввезення товарів в транспортних засобів на митну територію України регламентовано Конвенцією про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) та Розділом V митного кодексу України. Відповідно до п. «а» ст. 1 зазначеної Конвенції та ст. 130 МК України термін «тимчасове ввезення» означає: митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

При цьому, відповідно до приписів Конвенції транспортні засоби розподіляються на транспортні засоби приватного та комерційного використання.

Відповідно до визначень п. 60 ст. 4 МК України, транспортними засобами особистого користування є наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться тим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Статтею 11 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» передбачено порядок та умови тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України громадянами.

Разом з тим, відповідно до статті 13 цього ж Закону, якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктом 2 статті 2 Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» (далі Стамбульська конвенція), не впливаючи на положення Додатка Е (Додаток, щодо товарів, які ввозяться з частковим звільненням від ввізного мита та податків), режим тимчасового ввезення надається із загальними умовами звільнення від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С до Стамбульської конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстровані на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Пунктом «f» статті 1 Стамбульської конвенції термін «особа» означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

Виходячи з вищевказаних положень Стамбульської конвенції, можна зробити висновок, що громадянин-резидент України може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі, зареєстрованому постійно у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, без сплати будь-яких податків і зборів та без застосування до нього ввізних обмежень чи заборон економічного характеру, за умови, що зазначений транспортний засіб знаходиться у власності (розпорядженні) фізичної (юридичної) особи, яка проживає (зареєстрована) на території іншої держави та використовується в комерційних цілях.

Згідно з умовами Стамбульської Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої 26.06.1990 році у м. Стамбулі, ратифікованої УкраїноюЗаконом України від 24.03.2004 року № 1661-IV «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», ОСОБА_2 має право тимчасово (на час виконання контрактних зобов'язань, пов'язаних з використанням транспортного засобу) в'їжджати на територію України на транспортному засобі, який зареєстрований постійно у відповідному реєстраційному органі Польщі, без сплати будь-яких податків і зборів та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру, оскільки зазначений транспортний засіб використовується з комерційною метою, відповідно до договору, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 складу порушення митних правил.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що для можливості в'їзду на територію України транспортного засобу марки «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E в митному режимі тимчасового ввезення, можливе із застосуванням міжнародного митного документа (книжка А.Т.А. або книжка C.P.D.), що місить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів або надання фінансової гарантії, передбаченому розділом Х Митного кодексу України або подання попередньої митної декларації.

Згідно приписів п. 41 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу попереднє повідомлення - це завчасне повідомлення органу доходів і зборів про намір ввезти товари на митну територію України або вивезти їх за її межі;

ОСОБА_4Т.А. є документом на тимчасове ввезення, що використовується товарів, за винятком транспортним засобом.

ОСОБА_4 C.P.D. є документом на тимчасове ввезення, що використання для тимчасового ввезення транспортних засобів.

Пунктами 1, 2 ст. 110 Митного кодексу передбачено, що забезпечення дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення здійснюється шляхом:

1) застосування міжнародного митного документа (книжки А.Т.А. або книжки CPD), що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів, встановлених законом на імпорт товарів;

2) надання фінансової гарантії у порядку, передбаченому розділом X цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 3 п. 8 ст. 110 Митного кодексу, гарантія дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення не вимагається щодо транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно вищенаведених тверджень Конвенції, книжка, яка видана відповідно до положень Митної конвенції про тимчасове ввезення приватних автотранспортних засобів (1954 р.) і комерційних автотранспортних засобів (1956 р.) із змінами 1992 р., може використовуватись в наступних країнах під гарантією вказаних уповноважених асоціацій. України в переліку цих країн немає, а тому в'їзд на територію України транспортних засобів комерційного призначення здійснюється без її пред'явлення.

Враховуючи вищенаведене, слід вважати, що транспортний засіб марки «Jeep Cherokee» р.н.WM5259E відповідає зазначеним критеріям транспортного засобу комерційного використання, його ввезення на митну територію України здійснюється в пільговому режимі, тобто, зі звільненням від оподаткування. Крім цього, відповідно до ст. 6 Додатку «С» Конвенції, згода на тимчасове ввезення транспортного засобу надається без вимагання митного документа або гарантії, без подання митної декларації. Зазначений автомобіль був ввезений у режимі тимчасового ввезення з дотриманням вимог законодавства, а тому висновки Львівської митниці про те, що зазначений автомобіль було ввезено у режимі транзит є безпідставними.

У той же час, при винесенні оскаржуваної постанови, не взято до уваги того факту, що ч.3 ст. 470 Митного кодексу України встановлює відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу. Частина 1ст. 95 Митного кодексу України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Водночас, у на спірні правовідносини, що виникли, не поширюється митний режим транзиту, що врегульований главою 17 Митного кодексу України, а їх регулювання здійснюється положеннями глави 18 Митного кодексу України, що стосується митного режиму тимчасового ввезення.

Згідно приписів ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що обов'язок доказування покладається на Відповідача, якщо він заперечує щодо позову.

Інших доказів вчинення ОСОБА_2 порушенням митних правил, а саме правопорушення, передбаченого ст.470 ч.3 МК України відповідачем не надано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення решти вимог щодо визнання протиправною постанови, оскільки така винесена уповноваженою особою в межах наданих їй повноважень та на підстави наявних доказів, а постанова про притягнення до відповідальності та накладення штрафу оцінена судом і скасована. Окрім того, вимога позивача про зобовязання Львівської митниці внести зміни до даних ПІК «Інспектор 2006», а саме перевести транспортний засіб з режиму «транзит» в режим «тимчасове ввезення комерційного використання» є безпідставною, оскільки така вимога не може розглядатись в порядку ст.171-2 КАС України, так як не стосується питання притягнення до адміністративної відповідальності, а відтак і не може бути задоволена судом.

Керуючись ст.ст.7-12,70,86,160-163,171-2 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1522/20910/14, №1604/20910/14 від 12.12.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Провадження у справі про порушення митних правил №1522/20910/14, №1604/20910/14 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, - постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а такожприйняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Стрельбицький В.В.