Справа № 826/11515/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

17 червня 2015 року м. Київ № 826/11515/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Качура І.А., розглянувши адміністративний позов

ОСОБА_1
до Міністерства соціальної політики України
провизнання протиправними дій, скасування наказу
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства соціальної політики України, в якому просила:

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України скасувати наказ від 27.09.13 №675к та видати новий наказ, в якому зазначити таке формулювання звільнення: "звільнити у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності з 13.12.2013 року".

Згідно частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 5, пункту 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із позовного матеріалу, позивач перебувала на державній службі у Міністерстві соціальної політики України.

Наказом від 27.09.2013р. № 675к позивача було звільнено 04.10.2013р. з посади директора Департаменту звернень громадян та контролю виконання Міністерства соціальної політики України.

Як зазначає позивач, станом на 12.12.2013р. зміст наказу від 27.09.2013р. № 675к не відповідач висновку МСЕК.

При цьому, як зазначав позивач, зважаючи на те, що документи про встановлення інвалідності нею були отримані лише 12.12.2013р., позивач звернулась до Міністерства соціальної політики України з заявою про скасування наказу від 27.09.2013р. № 675к та видання нового з зазначенням причини звільнення: "звільнити у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності з 13.12.2013р.". Проте, оскільки Міністерством соціальної політики України відповідь за результатами звернення позивача була надана лише 02.06.2015р. (лист №1757/0/06/15-зв, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 99 КАС України, позивач звернулась до суду у межах місячного строку, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дію або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, зважаючи на наступне.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, до публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба.

За змістом статті 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів. Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо звільнення позивача з публічної служби.

Як вбачається з позовної заяви, наказом від 27.09.2013р. № 675к позивача звільнено з посади директора Департаменту звернень громадян та контролю виконання Міністерства соціальної політики України 04.10.2013р. за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Зі змісту позовної заяви слідує, що про невідповідність підстав звільнення у оспорюваному наказі висновкам МСЕК, позивачу було відомо ще 12.12.2013р.

Разом з тим, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права засобами поштового зв'язку лише 11 червня 2015 року, що підтверджується штемпелем поштового відділення.

В позовній заяві позивач зазначає, що скористався правом досудового врегулювання спору звернувшись із заявою від 22.05.2015р., що у повній мірі відповідає положенням Кодексу законів про працю.

Разом з тим посилання позивача на процедуру досудового врегулювання спору, встановленого положеннями КЗпП України, суд не приймає до уваги, оскільки чинне законодавство розмежовує поняття "трудовий спір" та "публічно - правовий спір з приводу прийняття, проходження та звільнення з публічної (державної служби)" та встановлює особливості відповідних правовідносин.

Так, специфіка правового регулювання відносин з приводу прийняття, проходження та звільнення з публічної (державної служби) визначається спеціальними законами України, а норми КЗпП України застосовуються до них лише у випадках, які не визначені спеціальним законом.

Таким чином, при визначені питання щодо строку звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та скасування наказів, що стосуються звільнення з публічної служби застосуванню підлягають норми, визначені ч.3 ст.99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Проаналізувавши положення законодавства, норми якого регулюють питання дотримання строків звернення до адміністративного суду у справах, пов'язаних з прийняттям, проходженням та звільненням громадян з публічної служби, суд вважає, позивач пропустила строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України без поважних причин, а відтак відсутні правові підстави для поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись стст.99, 100, ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання протиправними дій, скасування наказу.

У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур