Справа № 22-а-9801/11
Суддя: Семенцов Ю. В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-9801/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія63Доповідач у 2 інстанціїСеменцов
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Оношко Г.М., Семенцова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області, про визнання дій незаконними та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року позивач звернувся до відповідача з названим позовом. У позові зазначав, що він є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС, і згідно законодавства розмір його основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 796-12 від 28.02.1991 р., не може бути нижчим: основної 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової - 75 % мінімальної пенсії за віком, тоді, як відповідачем виплачується пенсія у значно нижчому розмірі. Просив суд зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії, встановивши її на рівні, відповідно до ч. 4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,починаючи з 01.01.2008 року. Також просив зобовязати відповідача проводити перерахунок пенсії з урахуванням положень ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок проводити з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний період.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 08 червня 2010 року позов задоволено. Вирішено визнати дії відповідача у відмові провести перерахунок та виплату пенсії неправомірними, зобовязано відповідача починаючи з 1 січня 2008 року провести перерахунок державної основної та додаткової пенсії ОСОБА_2, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісячно виплату державної пенсії згідно ч.4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісячно виплату додаткової пенсії за віком в розмірі 75 % з встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік»мінімальної пенсії за віком встановленої на момент виплати. Також зобовязано відповідача проводити перерахунок ОСОБА_2 пенсій та їх щомісячну виплату з урахуванням положень ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок проводити з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України»на момент виплат. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області 8 грн. 50 коп судового збору

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова - зміні з таких підстав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» суперечить вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»і іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Рішеннями Конституційного Суду України від від 22.05.2008 року за № 10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», зокрема п. 28 розд. 2 зазначеного Закону, яким було внесено зміни на 2008 рік до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в частині визначення розміру державної та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади»зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Крім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати або змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим суд першої інстанції при постановленні рішення допустив помилку при визначенні періоду, за який належить зобовязати відповідача перерахувати та виплатити позивачу недоплачені суми. При задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної державної і додаткової пенсії згідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року необхідно було зробити це за період з 22 травня 2008 року.

Відповідно до вимог абз.5 ч.1 Закону України «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»№ 2748-VІ від 2 грудня 2010 року щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VІ «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами»в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691- VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Крім того колегія не може погодитись із висновком суду щодо стягнення з управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області 08 грн. 50 коп. судового збору, тому що, відповідно до п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито»Пенсійний фонд звільнений від сплати державного мита.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у постанові.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 08 червня 2009 року, виклавши резолютивну частину у наступній редакції.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку щомісячної додаткової та основної пенсії у розмірах, відповідно 75 процентів мінімальної пенсії за віком та 8 мінімальних пенсій за віком, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», незаконними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в в м. Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату щомісячної основної та додаткової пенсії ОСОБА_2 у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та 8 мінімальних пенсій за віком, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22 травня 2008 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ч.5 ст.254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді