Справа № 810/821/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/821/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Степанюка А.Г., Шурка О.І.,

при секретарі Дешку В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТБС-РУФ» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ТБС-РУФ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 13.02.2015 №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області з 19.01.2015 по 20.01.2015 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ТБС-РУФ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» (ідентифікаційний код 37450960) та «ФОРЕСТ АП» (ідентифікаційний код 38969987), за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 27.01.2015 №187/10-08-22-00/38016001 (т.1, а.с.163), яким встановлено порушення позивачем: п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами і доповненнями, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 53 591 грн., в тому числі за період липень 2014 року.

На підставі акту перевірки Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.02.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 80 387, 00 грн., з яких 53 591,00 грн. - за основним платежем та 26 796,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1 а.с. 185).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки формування податкового кредиту за господарськими операціями підтверджено первинною документацією, господарські операції були реальними, у зв'язку з чим є підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи в липні 2014 року позивач мав взаємовідносини з ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ».

Так, 01.07.2014 між ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» (субпідрядник) та ТОВ «ТБС-РУФ» (замовник) був укладений договір субпідряду № 140701/1-П (т.1, а.с.16-18), пунктом 1.1 якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором Субпідрядник зобов'язується виконати роботи з поточного та капітального ремонту покрівель, що знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 16 (згідно кошторисної документації). Орієнтовна сума договору складає 180150,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 30025,00 грн. (п.2.2 договору).

Пунктом 3 договору передбачено, що оплата за договором здійснюється в два етапи: аванс в розмірі 30% протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору; остаточна оплата протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» були виконані субпідрядні роботи на підставі договору субпідряду № 140701/1-П, про що свідчать акти приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в.

Позивачем за надані послуги проведена плата згідно з наступними платіжними дорученнями: № 464 від 15.08.2014 на суму 48415,06 грн., № 465 від 15.08.2014 на суму 51584,94 грн., № 472 від 15.08.2014 на суму 9,44 грн., № 473 від 15.08.2014 на суму 59363,50 грн., № 474 від 15.08.2014 на суму 4069,90 грн., № 476 від 15.08.2014 на суму 1751,76 грн., №477 від 15.08.2014 на суму 3130,92 грн., № 479 від 15.08.2014 на суму 11813,63 грн., всього на суму 180139,15 грн. (т.2, а.с.24, 25, 26, 27, 28, 30, 31, 33).

За фактом настання першої з подій (отримання послуг) ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» були виписані податкові накладні на загальну суму 180139,15 грн., в тому числі ПДВ 30023,20 грн.: від 31.07.2014 № 1214 (т.1, а.с.65) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «поточний ремонт покрівлі будівлі складу» на суму 11 813,63 грн., у тому числі ПДВ 1968,94 грн.; від 31.07.2014 № 1212 (т.1, а.с.73) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «поточний ремонт покрівлі НОП ЦШГ» на 3130,92 грн., у тому числі ПДВ 521,82 грн.; від 31.07.2014 № 1206 (т.1, а.с.19) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «збагачувальна фабрика №1. Цех флотаційної доводки концентратів магнітного збагачення у цілях підвищення якості концентрату» на суму 48415,06 грн., у тому числі ПДВ 8069,18 грн.; від 31.07.2014 № 1207 (т.1, а.с.28) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «збагачувальна фабрика №1. Цех флотаційної доводки концентратів магнітного збагачення у цілях підвищення якості концентрату» на суму 59363,50 грн., у тому числі ПДВ 9893,92 грн.; від 31.07.2014 № 1208 (т.1, а.с.37) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «збагачувальна фабрика №1. Цех флотаційної доводки концентратів магнітного збагачення у цілях підвищення якості концентрату» на суму 4069,90 грн., у тому числі ПДВ 678,32 грн.; від 31.07.2014 № 1210 (т.1, а.с.46) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «збагачувальна фабрика №1. Цех флотаційної доводки концентратів магнітного збагачення у цілях підвищення якості концентрату» на суму 51594,38 грн., у тому числі ПДВ 8599,06 грн., від 31.07.2014 № 1211 (т.1, а.с.55 ) - із зазначенням в якості номенклатури послуг: «ремонт покрівлі КП-3 ЦШГ» на суму 1751,76 грн., у тому числі ПДВ 291,96 грн.

Крім того, 01.07.2014 між ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» (субпідрядник) та ТОВ «ТБС-РУФ» (замовник) був укладений договір субпідряду № 140701/2-П (т.1, а.с.84-86), пунктом 1.1 якого передбачено, що в порядку та на умовах визначених договором субпідрядник зобов'язується виконати роботи з облицювання будівлі лабораторного корпусу ІЦ інв.№010090400, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 16 (згідно кошторисної документації). Орієнтовна сума договору складає 53700,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 8950,00 грн.

Пунктом 3 договору передбачено, що оплата за договором здійснюється в два етапи: аванс в розмірі 30% протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору; остаточна оплата протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» були виконані субпідрядні роботи на підставі договору субпідряду № 140701/2-П, про що свідчать акти приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в.

Оплата за отримані послуги проведена позивачем згідно з наступними платіжними дорученнями: № 478 від 15.08.2014 на суму 23839,99 грн., № 480 від 15.08.2014 на суму 2869,13 грн., на загальну суму 26709,12 грн. (т.2, а.с.32, 34).

За фактом настання першої з подій (отримання послуг) ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» були виписані податкові накладні на загальну суму 26709,12 грн., в тому числі ПДВ 4451,52 грн.: від 31.07.2014 № 1215 (т.1, а.с.87) із зазначенням в якості номенклатури послуг: «облицювання будівлі лабораторного корпусу ІЦ інв. № 010090400» на суму 2869,13 грн., у тому числі ПДВ 478,19 грн.; від 31.07.2014 № 1213 (т.1, а.с.95) із зазначенням в якості номенклатури послуг: «облицювання будівлі лабораторного корпусу ІЦ інв. № 010090400» на суму 23839,99 грн., у тому числі ПДВ 3973,33 грн.

Також, 01.07.2014 між ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» (субпідрядник) та ТОВ «ТБС-РУФ» (замовник) був укладений договір субпідряду № 140701/3-П (т.1, а.с.120-122), пунктом 1.1 якого передбачено, що в порядку та на умовах визначених договором субпідрядник зобов'язується виконати роботи з будівництва ділянки флотаційного доведення концентрату №2 ОПУ-2, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 16 (згідно кошторисної документації). Орієнтовна сума договору складає 59100,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 9850,00 грн.

Пунктом 3 договору передбачено, що оплата за договором здійснюється в два етапи: аванс в розмірі 30% протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору; остаточна оплата протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» були виконані субпідрядні роботи на підставі договору субпідряду № 140701/3-П, про що свідчить акт приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в за липень 2014 року на суму 59072,42 грн., у тому числі ПДВ 9845,40 грн. (т.1, а.с.136-141).

Оплата за отримані послуги проведена позивачем згідно з платіжним дорученням №475 від 15.08.2014 на суму 59072,42 грн. (т.2, а.с.29).

За фактом настання першої з подій (отримання послуг) ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» була виписана податкова накладна №1209 від 31.07.2014 (т.1, а.с.123) із зазначенням в якості номенклатури послуг: «Будівництво ділянки флотаційного доведення концентрату №2 ОПУ-2, за адресою: м. Комсомольськ вул. Будівельників 16» на суму 59072,42 грн., у тому числі ПДВ 9845,40 грн.

Також, між позивачем та ТОВ «Брокбудкепітал» було укладено договір купівлі-продажу №140709/1-П (т.1, а.с.104-106), пунктом 1.1 якого передбачено, що ТОВ «Брокбудкепітал» (продавець) зобов'язується передати товар (товари) у власність ТОВ «ТБС-РУФ» (покупець), а покупець зобов'язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ціну).

Пунктом 1.2 зазначеного договору передбачено, що найменування товару (товарів), кількість товару (товарів), ціна товару (товарів), а також інша необхідна інформація вказуються дродавцем в рахунку-фактурі дродавця, а також у товаросупровідних документах.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що товар доставляється (перевозиться) силами та засобами продавця на об'єкт покупця, який розташований на території ВАТ «Полтавський ГЗК», за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 16.

На підтвердження поставки товарів позивач надав суду видаткові накладні.

Оплата за отримані послуги проведена позивачем згідно з наступними платіжними дорученнями: № 487 від 15.08.2014 на суму 1652,40 грн., № 488 від 15.08.2014 на суму 259,08 грн., № 489 від 15.08.2014 на суму 2131,81 грн., № 490 від 15.08.2014 на суму 466,42 грн., № 491 від 15.08.2014 на суму 1520,21 грн., №492 від 15.08.2014 на суму 1717,31 грн., всього на суму 7747,23 грн. (т.2, а.с.35-40).

За фактом настання першої з подій (отримання товарів) ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» були виписані податкові накладні на загальну суму 7747,23 грн., у тому числі ПДВ 1291,21 грн.: № 1216 від 10.07.2014 на суму 1652,40 грн., у т.ч. ПДВ 275,40 грн. (т.1, а.с.110); № 1219 від 11.07.2014 на суму 466,42 грн., у т.ч. ПДВ 77,74 грн. (т.1, а.с.116); № 1217 від 14.07.2014 на суму 259,08 грн., у т.ч. ПДВ 43,18 грн. (т.1, а.с.112); № 1220 від 16.07.2014 на суму 1520,21 грн., у т.ч. ПДВ 253,37 грн. (т.1, а.с.118); № 1218 від 17.07.2014 на суму 2131,81 грн., у т.ч. ПДВ 355,30 грн. (т.1, а.с.114); № 1221 від 21.07.2014 на суму 1717,31 грн., у т.ч. ПДВ 286,22 грн. (т.1, а.с.108) .

Також, в липні 2014 року позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Форест АП».

29.07.2014 ТОВ «ТБС-РУФ» замовило у ТОВ «Форест АП» згідно рахунку № 28/07 від 28.07.2014 керамзит фр. 10-20 у кількості 63 куб.м. (т.1, а.с.142). Договір у письмовій формі між позивачем та ТОВ «Форест АП» не укладався.

ТОВ «Форест АП» поставило на адресу позивача замовлений товар, що підтверджується видатковою накладною № 1335 від 28.07.2014 на суму 47880,00 грн., у тому числі ПДВ 7980,00 грн. (т.1, а.с.143).

Оплата за отриманий товар проведена згідно платіжного доручення позивача № 422 від 29.07.2014 на суму 47880,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку (т.1, а.с.145).

За фактом настання першої з подій (отримання послуг) ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» була виписана податкова накладна № 588 від 28.07.2014 на суму 47880,00 грн., у тому числі ПДВ 7980,00 грн. та (т.1, а.с.144).

Суми податку на додану вартість, які зазначені в усіх вищеназваних податкових накладних за липень 2014 року, виписаних ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» та ТОВ «Форест АП» включені позивачем до податкового кредиту липня 2014 року у розмірі 53591,33 грн., відображені в реєстрі отриманих податкових накладних та включені до декларацій з ПДВ за липень 2014 року (т.1, а.с.148-151).

Крім того, на підтвердження реальності здійснених операцій позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 205 за липень-грудень 2014 року (склад, Будівельників, 16), яка свідчить про рух активів та належне відображення відповідних операцій у бухгалтерському обліку позивача.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з до п. 199.1 ст.199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано суду документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін і не суперечать законодавчим та нормативним актам, а отже доведено факт реального виконання умов договорів, що надає йому право на формування податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» та ТОВ «Форест АП».

Доводи апелянта про порушення контрагентами позивача податкового законодавства є безпідставними, оскільки за дане порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для контрагентів, а не для позивача.

У довідці Вищого адміністративного суду України від 15.04.2010 «Про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм Закону «Про податок на додану вартість» роз'яснено, зокрема, що ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно до якої чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що відповідно до ст. 228 ЦК України правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним.

Санкції застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Разом із тим, за змістом частини 1 статті 208 ГК застосування цих санкцій можливе не за сам факт укладення зазначеної угоди, а лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною. Санкції, встановлені частиною 1 статті 208 ГК, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів), зокрема однією зі сторін договору, що є самостійним правопорушенням. Для застосування санкцій, передбачених частиною 1 статті 208 цього Кодексу, необхідним є умисел на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Виходячи із вищезазначених обставин справи, а також з того, що санкції є похідними від учинення нікчемного правочину, у даному випадку вони не можуть бути застосовані через недоведеність направленості спірних договорів на досягнення мети, що суперечить інтересам держави та суспільства, що вірно враховано судом першої інстанції.

Також, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на дані Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, якими встановлено відсутність у контрагентів позивача умов для здійснення фінансово-господарських операцій, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вказані юридичні особи не були позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання субпідрядних договорів, договорів оренди обладнання, транспортних засобів, тощо з метою використання відповідних основних фондів, устаткування та інших ресурсів для забезпечення власної господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ» та ТОВ «Форест АП», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.