Справа № 2а-0870/6081/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/9991/5707/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Морозова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжі

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року

у справі № 2а-0870/6081/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжі

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжі (далі - відповідач) про: визнання протиправними дій СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі щодо відмови у задоволенні заяви ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 05 липня 2011 року № 001-008/5051 про списання податкового боргу з податку на прибуток в частині 13185617,98 грн.; зобов'язання СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі прийняти рішення про списання податкового боргу ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток на суму 13185617,98 грн., який виник внаслідок визначення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі податкового зобов'язання ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії), та був зменшений неправомірним зарахуванням за самостійним розподілом СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі грошових коштів за податковими деклараціями ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток за 4 квартал 2009 року, 1 квартал, півріччя та три квартали 2010 року (в редакції заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 19 серпня 2011 року № 467юр).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року позов був задоволений. Визнано протиправними дії СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі щодо відмови у задоволенні заяви ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 05 липня 2011 року №001-008/5051 про списання податкового боргу з податку на прибуток в частині 13185617,98 грн. Зобов'язано СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі прийняти рішення про списання 13185617,98 грн. податкового боргу ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток, який виник внаслідок визначення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі податкового зобов'язання ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії), та був зменшений неправомірним зарахуванням за самостійним розподілом СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі грошових коштів за податковими деклараціями ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток за 4 квартал 2009 року, 1 квартал, півріччя та три квартали 2010 року. Стягнуто на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» з Державного бюджету України 3,40 грн. державного мита.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу ВАТ «Запоріжжяобленерго», посилаючись на те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Постановою Верховного Суду України від 02 лютого 2010 року у справі № 21-2310во09 були скасовані ухвала Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2007 року, ухвала Запорізького апеляційного господарського суду від 20 січня 2006 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 07 квітня 2005 року, а у задоволенні позову ВАТ «Запоріжжяобленерго» до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 21 липня 2004 року, яким ВАТ «Запоріжжяобленерго» визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 84168703,08 грн. (42084351,54 грн. основного платежу та 42084351,54 грн. штрафшни (фінансових) санкцій) було відмовлено.

У зв'язку з цим, до 01 січня 2011 року у ВАТ «Запоріжжяобленерго» утворився податковий борг у сумі 84168703,08 грн. через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії за період 2001 - 2004 років внаслідок набрання судовим рішенням законної сили.

05 липня 2011 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі із заявою № 001-008/5051 про списання згідно із пунктом 21 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України податкового боргу з податку на прибуток підприємств у розмірі 83608691,08 грн., який виник до 01 січня 2011 року (з урахуванням сплаченого до бюджету податку на прибуток за 2010 рік у сумі 560012,00 грн.).

18 липня 2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі прийняла рішення про списання безнадійного податкового боргу № 1, яким вирішила списати безнадійний податковий борг ВАТ «Запоріжжяобленерго», який виник станом на 01 червня 2011 року, у сумі 71156962,46 грн., у тому числі: 28338721,56 грн. - податок, 733889,36 грн. - пеня, 42084351,54 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

22 липня 2011 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до ВАТ «Запоріжжяобленерго» із листом № 001-82/5544 «Про надання роз'яснень», у якому просило надати письмову відповідь щодо причин відмови у задоволенні в повному обсязі заяви ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 05 липня 2011 року № 001-008/5051.

29 липня 2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі надала відповідь №6296/10/10-013, в якій вказала, що податковий борг ВАТ «Запоріжжяобленерго» з податку на прибуток у відповідності до положень пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» погашається поперечно погашення податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, з огляду на що сплачені ВАТ «Запоріжжяобленерго» за 4 квартал 2009 року, 1 квартал, півріччя та три квартали 2010 року поточні платежі були зараховані органом державної податкової служби у рахунок податкового боргу, у зв'язку з чим податковий борг, який виник на підставі рішення Верховного Суду України, вважається частково погашеним, а натомість виник новий податковий борг за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання за декларацією, кошти за якою шляхом перерозподілу зараховувались у погашення саме податкового боргу, а не поточних платежів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії) за 2001 - 2004 роки у ВАТ «Запоріжжяобленерго» існував податковий борг станом на 01 січня 2011 року, який підлягав списанню згідно із вимогами пункту 21 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, натомість орган державної податкової служби неправомірно зараховував сплачені позивачем за 4 квартал 2009 року, 1 квартал, півріччя та три квартали 2010 року поточні платежі в рахунок погашення такого боргу, що знайшло своє підтвердження постановах Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2010 року у справі № 2а-3117/10/0870 та від 21 червня 2010 року у справі № 2а-3118/10/0870 (які набрали законної сили), а також у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2011 року у справі № 2а-0870/840/11 (яка на дату ухвалення рішення судом першої інстанції у даній справі не набрала законної сили).

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 21 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції, чинній на нас виникнення спірних правовідносин) підлягає списанню, зокрема, податковий борг суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання електричної енергії за регульованим тарифом, перед бюджетом, який виник внаслідок визначення податковими органами податкового зобов'язання суб'єкта господарювання через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії), що відносяться до періодів до 01 січня 2011 року. Відповідні рішення про списання зазначених сум приймаються контролюючими органами в межах їх компетенції у порядку, передбаченому для списання безнадійного податкового боргу, протягом десяти робочих днів з дня подання заяви платника податків. У разі відмови контролюючим органом у списанні згідно з цим пунктом платники податків можуть оскаржити такі дії в порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу.

Згідно з положеннями цього пункту списанню підлягають суми, що залишаються несплаченими станом на перше число місяця, у якому набрав чинності Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», тобто станом на 01 червня 2011 року.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на нас виникнення спірних правовідносин) у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у податкового органу були відсутні підстави застосовувати до правовідносин зі сплати податкових зобов'язань за 4 квартал 2009 року, 1 квартал, півріччя та три квартали 2010 року, виникнення та строк сплати яких регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, оскільки у даному випадку правовідносини виникли зі сплати податкових зобов'язань, що регулювалися нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а новий закон не має зворотної дії в часі.

Таким чином, повноваження органу державної податкової служби за пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України можуть поширюватися лише на ті платежі (податкові зобов'язання, в тому числі несплачені у встановлений законом строк), які виникають за правилами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, є правильною позиція судів попередніх інстанцій про неправомірність зарахування сплачених поточних платежів платника податків за 4 квартал 2009 року, 1 квартал, півріччя та три квартали 2010 року, в рахунок погашення податкового боргу, що утворився станом на 01 січня 2011 року.

Разом з цим, як вбачається із заяви позивача про списання податкового боргу від 05 липня 2011 року № 001-008/5051, податковий борг з податку на прибуток, який виник у ВАТ «Запоріжжяобленерго» внаслідок визначення податковими органами податкового зобов'язання суб'єкта господарювання через наявність небалансу технологічних витрат електроенергії (понаднормативних витрат електроенергії), що відносяться до періодів до 01 січня 2011 року, станом на 01 червня 2011 року становив 83608691,08 грн. (з урахуванням сплаченого до бюджету податку на прибуток за 2010 рік у сумі 560012,00 грн.), в згідно рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі № 1 від 18 липня 2011 року підлягав списанню податковий борг ВАТ «Запоріжжяобленерго» у сумі 71156962,46 грн., з огляду на що не списана сума податкового боргу повинна була становити 12451728,62 грн. (83608691,08 грн. - 71156962,46 грн.), тоді як позивач з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 19 серпня 2011 року № 467юр просив суд визнати неправомірними дії та зобов'язати податковий орган списати податковий боргу у сумі 13185617,98 грн.

При цьому, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, обставин щодо вказаного розміру податкового боргу, періодів та підстав його виникнення не встановили, тоді як вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

Отже, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки останні у зазначеній частині ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч.ч. 2, 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжі задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна