Справа № 802/610/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/610/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що період з 02.10.2014 року по 15.10.2014 року головними державними ревізорами-інспекторами відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було проведено позапланову документальну перевірку TOB «Кондитер-С» () по взаєморозрахунках із ПП «Реджина Плюс» () за період січень 2014 року, ПП «Бергер Продакшн» () за період лютий-березень 2014 року, TOB «Мірошнік» () за період травень 2014 року, TOB «Метіс Капітал» () за період травень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки №2772/2203/36310071 від 22.10.2014 року про результати позапланової виїзної документальної перевірки TOB «Кондитер-С» з питань достовірності нарахування податку на додану вартість по взаєморозрахунках із ПП «Реджина Плюс» за період січень 2014 року, ПП «Бергер Продакшн» за період лютий-березень 2014 року, TOB «Мірошнік» за період травень 2014 року, TOB «Метіс Капітал» за період травень 2014 року (далі акт перевірки), в якому зафіксовано порушення п.198.1, п.198.3. п.198.6 ст. 198, пп. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку відємного значення попереднього звітного періоду (р.25) у загальній сумі 917749,00 грн. в тому числі:

- за січень 2014 року на суму 379569,00 грн.;

- лютий 2014 року на суму 66353,00 грн.;

- березень 2014 року на суму 246691,00 грн.;

- травень 2014 року 225136,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним актом TOB «Кондитер-С» звернулось до Вінницької ОДПІ із запереченнями. Однак, Вінницькою ОДПІ надано відповідь, що підприємство пропустило строки для подання заперечень на акт перевірки.

05.11.2014 року Вінницькою ОДПІ на підставі висновків акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» №, яким TOB «Кондитер-С» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість, всього на суму 1147186,00 грн., з яких 917749,00 грн. - за основним платежем, 229437,00 грн. - за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення форма «В4» №, яким TOB «Кондитер-С» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 72337,00 грн.

Не погодившись з проведеними донарахуваннями, TOB «Кондитер-С» 19.11.2014 року оскаржено зазначені податкові повідомлення-рішення до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та Державної фіскальної служби України.

11.12.2014 року TOB «Кондитер-С» отримано рішення про результати розгляду первинної скарги (вих. № 41/10/02-32-10-04 від 09.12.2014 року), яким було скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 05.11.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за березень 2014 року на 71662,00 грн., а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 05.11.2014 року № залишено без змін, також залишено без змін податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 05.11.2014року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1147186,00 гри., а також збільшено на 89578,00 грн. суму грошового зобов'язання з ПДВ, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 05.11.2014 року №, а скаргу залишено без задоволення.

На підставі зазначеного рішення Вінницькою ОДПІ 12.12.2014 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошові зобов'язання TOB «Кондитер-С» з податку на додану вартість за основним платежем - на суму 71662,00 грн., за штрафними санкціями 17916,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2014 року на 675,00 грн.

За результатами розгляду повторної скарги ДФС України 19.02.2015 року прийнято рішення №3310/16/99-99-10-01-01-23 про результати розгляду повторної скарги, яким залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ, а скарга TOB «Кондитер-С» - залишена без задоволення.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення №, № від 05.11.2014 року та №, № від 12.12.2014 року є протиправними та незаконними. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Надаючи оцінку господарським операціям між TOB «Кондитер-С» та ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал» судом встановлено, що між позивачем та контрагентами було укладено договори поставки товарів та додаткові угоди до даних договорів. Згідно з умовами договорів, контрагенти - ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал» зобов'язувались поставити олію соняшникову у визначених обсягах на користь позивача. TOB «Кондитер-С» зобов'язалось оплачувати поставлену продукцію. Транспортування товару здійснюється постачальниками - ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал».

Позивачем отримано від контрагентів товар - олію соняшникову за видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи та досліджувались судом І інстанції.

Пунктом 2.6 договорів поставки товару встановлено обов'язок постачальників здійснювати доставку товару в місце, визначене покупцем. Пункт доставки-порт Южний обумовлено пунктом 6 додатків до договорів, що підписувались на поставку кожної партії товару.

Всі поставки товару, які здійснили ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал» на користь TOB «Кондитер-С» супроводжувались податковими накладними, які належним чином зареєстровані в контролюючому органі. Факт передачі олії соняшникової підтверджується актами приймання-передачі товару.

В ході проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про безпідставність формування TOB «Кондитер-С» податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Реджина Плюс» за січень 2014 року, ПП «Бергер Продакшн» за лютий-березень 2014 року, TOB «Мірошнік» за травень 2014 року, TOB «Метіс Капітал» за травень 2014 року.

Вказане обґрунтовується наступним:

1. По взаємовідносинах з ПП «Реджина Плюс».

Під час перевірки використано акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 19.06.2014 №1473/26-59-22-03/35828333 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Реджина Плюс» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за січень 2014 року, в якому зазначено, що фактичне місцезнаходження підприємства встановити не можливо, підприємство має стан платника 8 «до ЄДР внесено запис про відсутність за місцем знаходження». Директор підприємства ОСОБА_7 надіслав заяву про свою непричетність до діяльності підприємства та його реєстрації, в якій зазначив, що жодного первинного документа та декларацій ПП «Реджина Плюс» не підписував, з жодним із підприємств-покупців та постачальників ніяких ділових чи фінансових взаємовідносин не мав, грошові кошти на рахунки не вносив, з рахунків не знімав, чекову книжку не підписував, печатку жодного дня не тримав у себе та не знає де вона може бути. У ході перевірки встановлено неможливість фактичного здійснення ПП «Реджина Плюс» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, а також відсутність необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, а також відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у звязку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Під час перевірки, також встановлено відсутність в журналі реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ запису про видачу посадовій особі TOB «Кондитер-С» ОСОБА_8 довіреності на отримання від цього контрагента олії рослинної, саме 22.01.2014 - в день підписання видаткових накладних на отримання товару від ПП «Реджина Плюс».

2. По взаємовідносинах з ПП «Бергер Продакшн».

Під час перевірки використано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 30.04.2014 №1242/26-55-22-10/38347365 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Бергер Продакшн» з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за січень, лютий, березень 2014 року, в якому зазначено, що фактичне місцезнаходження підприємства встановити не можливо, підприємство має стан платника 8 «до ЄДР внесено запис про відсутність за місцем знаходження». Вся податкова звітність підписана директором ОСОБА_9, проте громадянин ОСОБА_9 у поясненні зазначив, що він ніякого відношення до ведення господарської діяльності ПП «Бергер Продакшн» не має та документів, які б підтверджували фінансово-господарську діяльність підприємства, не підписував. У ході перевірки встановлено неможливість фактичного здійснення ПП «Бергер Продакшн» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, а також відсутність необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, а також відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у звязку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Під час перевірки, також встановлено відсутність в журналі реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ запису про видачу посадовій особі TOB «Кондитер-С» ОСОБА_8 довіреності на отримання від цього контрагента олії рослинної, саме 27.02.2014 та 13.03.2014 - в день підписання видаткових накладних на отримання товару від ПП «Бергер Продакшн».

3. По взаємовідносинах з TOB «Мірошнік».

Під час перевірки використано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.06.2014 №1708/26-55-22-09/36149943 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Мірошнік» з питань правильності обчислення податкових зобовязань та податкового кредиту по взаємовідносинах за травень 2014 року, в якому зазначено, що підприємство має стан платника 9 «направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходження», податкова декларація з ПДВ за травень 2014 року № від 13.06.2014 з додатками не визнана податковою звітністю. Перевіркою встановлено, що у TOB «Мірошнік» відсутні необхідні потужності для здійснення господарських операцій (виробничі, офісні та складські приміщення, автомобільний транспорт, та трудові ресурси тощо).

4. По взаємовідносинах з TOB «Метіс Капітал».

Під час перевірки використано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.06.2014 №1768/26-55-22-08/38606408 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Метіс Капітал» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 по 31.05.2014, в якому зазначено, що підприємство має стан платника 9 «направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходження», податкова декларація з ПДВ за травень 2014 року підприємством не подано. Перевіркою встановлено, що у TOB «Метіс Капітал» відсутні необхідні потужності для здійснення господарських операцій (виробничі, офісні та складські приміщення, автомобільний транспорт, та трудові ресурси тощо).

Також, TOB «Кондитер-С» надано до перевірки копію Сертифіката відповідності серії ВВ, виданого ДП «Луганськстандартметрологія», зареєстрованого в Реєстрі за №UА1.039.ХО06136-13, на олію соняшникову нерафіновану невиморежину (пресовану). Виробником олії є Філія Мілоський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» ТОВ «Біловодський елеватор». Однак, перевіркою встановлено, що згідно даних АІС «Податковий блок» з червня 2013 року по травень 2014 року ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал» не декларували взаємовідносин з Філією Мілоський завод рафінованої олії «Стрілецький степ» ТОВ «Біловодський елеватор».

Крім цього, в акті перевірки з посиланням на лист оперативного управління Вінницької ОДПІ від 03.10.2014 №1370/7/07-05-02 зазначено, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000055 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України по факту створення невстановленими особами ряду фіктивних підприємств, у тому числі ТОВ «Метіс Капітал» та ТОВ «Мірошнік» з метою прикриття незаконної діяльності, а саме використовуючи реквізити та поточні рахунки зазначених підприємств, сприяли незаконному документальному оформленню фінансово-господарських операцій з нібито продажу товарів (робіт, послуг) діючим субєктам господарської діяльності.

До перевірки TOB «Кондитер-С» не надано підтверджуючі документи, які б засвідчували фактичне транспортування олії соняшникової (залізничні накладні, товарно-транспортні накладні).

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В силу ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. В свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, усі документи, які підтверджують реальні зміни в діяльності товариства, мають характер первинних документів.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку на додану вартість за наявності формально складених, але не достовірних документів або сплати грошових коштів.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи викладені норми ПК України суд зазначає, що для формування податкового кредиту існує декілька підстав, а саме: наявність у платника податку покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Судом встановлено, що укладені позивачем з ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал» договори відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними документами.

Суд, критично оцінює, що посилання відповідача як на ознаку безтоварності господарської операції на ненадання товарно-транспортних накладних щодо транспортування товару з огляду на наступне.

Так, товарно-транспортні накладні є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів в межах України, однак, не є обов'язковими документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких формується податковий кредит із операцій відмінних від тих які пов'язані із наданням транспортних послуг.

ОСОБА_9 уже зазначалось, за умовами договорів поставки товару, придбана TOB «Кондитер-С» олія поставлялась на пункт поставки транспортом постачальників (ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал»), що не суперечить положенням ст. 532 ЦК України, а тому TOB «Кондитер-С» не був суб'єктом транспортних правовідносин, що свідчить про відсутність у позивача обов'язку володіти товарно-транспортними накладними та пред'являти їх контролюючим органам.

У зв'язку із вказаним, TOB «Кондитер-С» не мало жодних господарських відносин із суб'єктами господарювання щодо транспортування олії, придбаної в ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал», і відповідно, документів, які підтверджували б переміщення товару, а тому відсутність товарно-транспортних накладних не може бути підставою для висновків про нездійснення господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків в зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Посилання контролюючого органу на відсутність в журналі реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ запису про видачу посадовій особі TOB «Кондитер-С» ОСОБА_8 довіреності на отримання товару від ПП «Реджина Плюс» та ПП «Бергер Продакшн» спростовується наданою копією журналу реєстрації довіреностей, в якому міститься запис про видачу ОСОБА_8 20.01.2014 року довіреності №658 на отримання в ПП «Реджина Плюс» ТМЦ, термін дії довіреності - до 31.01.2014 року та довіреностей № 676 від 01.02.2014 року, №715 від 04.03.2014 року, №730 від 17.03.2014 року на отримання в ПП «Бергер Продакшн» ТМЦ.

Крім того, судом встановлено, що придбаний у контрагента товар в подальшому реалізований ТОВ «Бел-Транс-Європа» та ОСОБА_10 Трейдінг Лімітед, що підтверджується долученими до матеріалів справи контрактами від 10.01.2014 року та від 28.02.2014 року, укладеними між TOB «Кондитер-С» та ОСОБА_10 Трейдінг Лімітед та від 28.05.2014 року укладеними між TOB «Кондитер-С» та ТОВ «Бел-Транс-Європа».

Виконання укладених контрактів підтверджується долученими до справи актами прийому - передачі та вантажно-митними деклараціями.

Також, про реальність здійснення господарських операцій та подальше використання товару свідчить договір про надання митно-брокерських послуг № 004 від 03.02.2011 року, додаткова угода №1 до договору № 004 від 03.02.2011 року, відповідно до яких ТОВ «ОСОБА_11 СНД» надав послуги ТОВ «Кондитер-С» по виготовленню вантажно-митних декларацій для виконання зовнішньоекономічних контрактів, укладених між ТОВ «Кондитер-С» та ТОВ «Бел-Транс-Європа» та ОСОБА_10 Трейдінг Лімітед.

ОСОБА_9 свідчать матеріали справи в обґрунтування спірних податкових повідомлень-рішень відповідач в акті перевірки посилається на акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 19.06.2014 №1473/26-59-22-03/35828333 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Реджина Плюс» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за січень 2014 року; акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №1242/26-55-22-10/38347365 від 30.04.2014 про неможливості проведення зустрічної звірки ПП «Бергер Продакшн» з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за період грудень 2013 року, січень-березень 2014 року; акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.06.2014 №1708/26-55-22-09/36149943 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Мірошнік» з питань правильності обчислення податкових зобовязань та податкового кредиту по взаємовідносинах за травень 2014 року; акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.06.2014 №1768/26-55-22-08/38606408 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Метіс Капітал» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 по 31.05.2014.

Однак, суд вважає, що дані підстави, якими відповідач обґрунтовує правомірність прийнятих повідомлень-рішень, не є належним, оскільки обмеження права платника податку на податковий кредит з посиланням на невиконання контрагентом своїх податкових зобовязань, як платника податків, є неправомірним.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника податків, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника податків, - достовірними.

Подання платником податків до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Неможливість проведення зустрічної звірки контрагента платника податків не є імперативною ознакою протиправності діяльності такого суб'єкта господарювання та не може розцінюватись як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом. При цьому юридична відповідальність особи, згідно ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України встановлено, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Крім того, суд зазначає, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, контрагенти були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець (замовник) не може нести відповідальність ні за несплату податків контрагентами, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

ОСОБА_9 вбачається з матеріалів справи, на період господарських взаємовідносин між позивачем та ПП «Реджина Плюс», ПП «Бергер Продакшн», TOB «Мірошнік», TOB «Метіс Капітал», контрагенти були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платниками податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи не визнавались недійсними; податкові накладні зареєстровані у Реєстрі податкових накладних.

При цьому, слід враховувати вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.04.2015 року витребувано у Печерського районного суду міста Києва вирок від 08.10.2014 по справі №757/28009/14-к з відміткою про набрання вироком законної сили.

22.04.2015 року на адресу суду від Печерського районного суду міста Києва надійшов вирок від 08.10.2014 року по справі №757/28009/14-к з відміткою, що рішення суду набрало законної сили 08.11.2014 року.

Відповідно до вказаного вироку директора ПП «Бергер Продакшн» ОСОБА_9 визнано винним за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.205 та ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

При цьому обов'язковими такий вирок для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, є лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, обставини щодо діяння фізичних осіб, встановлені вироком суду по кримінальній справі відносно цих фізичних осіб, не можна вважати обов'язковими при оцінці адміністративним судом правомірності дій юридичної особи-контрагента, якщо йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства цією юридичною особою.

Встановлені під час розгляду кримінальної справи обставини стосуються лише злочинних дій посадової особи ПП «Бергер Продакшн» щодо здійснення умисних дій, які виразилися у фіктивному підприємництві, та не спростовують реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Кондитер-С», і самі по собі не доводять порушення позивачем податкового законодавства під час формування податкового кредиту.

Крім того, відповідачем не надано доказів щодо недійсності первинних документів, на підставі яких позивачем відображено в бухгалтерському та податковому обліку господарські операції з ПП «Бергер Продакшн»,

Вирок Печерського районного суду м.Києва від 08.10.2014 року у справі №757/28009/14-к, якою засновника та директора ПП «Бергер Продакшн» ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину за ч.2 ст.205 КК України, не призводить до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру та не позбавляє правового значення виданих за цими господарськими операціями податкових накладних. Доказів обізнаності позивача про можливий недобросовісних характер діяльності контрагента не встановлено, у звязку з чим позбавлення його права на формування податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Бергер Продакшн» є безпідставним.

Сама ж по собі фіктивність реєстрації контрагента не може бути безпосереднім свідченням одержання платником необґрунтованої податкової вигоди без підтвердження факту відсутності реального здійснення господарських операцій. Доказів того, що позивач знав або повинен був знати, що керівник ПП «Бергер Продакшн» був номінальним, податковим органом до суду не надано, узгодженості дій позивача та його контрагента, спрямованих виключно на штучне створення умов для виникнення податкової вигоди, відповідачем не доведено.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язку сторони договору перевіряти повноваження контрагента на підписання первинних бухгалтерських та податкових документів, як і не передбачено відповідальності сторони договору за порушення її контрагентом вимог чинного законодавства при укладанні договору. У тому випадку, якщо не доказано обізнаності сторони договору про факт порушення законодавства його контрагентом на момент укладання договору, вважається, що така сторона діяла правомірно.

На підтвердження своїх заперечень представник відповідача також посилається на лист оперативного управління Вінницької ОДПІ від 03.10.2014 року №1370/7/07-05-02 в якому зазначено, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000055 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України по факту створення невстановленими особами ряду фіктивних підприємств, у тому числі ТОВ «Метіс Капітал» та ТОВ «Мірошнік».

У свою чергу, за змістом частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є вирок суду в кримінальній справі, що набрав законної сили.

Відтак, матеріали досудового слідства не можуть мати преюдиційного характеру під час розгляду даної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013 року у справі № К/9991/53981/12.

Таким чином, факт проведення правоохоронними органами досудового розслідування за фактом ухилення від сплати податків, створення і діяльності фіктивних підприємств у відповідному кримінальному провадженні не є належними доказами у даній справі.

Окрім цього, доводи про злочинний умисел щодо отримання податкової вигоди має бути встановлений щодо конкретних посадових осіб підприємства. А тому, надати йому оцінку може лише компетентний суд під час розгляду кримінальної справи та ухвалення відповідного процесуального рішення, яке у разі набрання ним законної сили, відповідно до приписів ч.1, ч.3 ст.72 КАС України може бути використане під час розгляду цієї справи.

Суд, таким чином, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знаходить у діях платника податків (позивача) порушень тих норм закону, на які посилається відповідач, і приходить до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача протирічать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач виконав усі передбачені законом умови набуття права на податковий кредит та має його документальне підтвердження, сформував суми податкового кредиту на реально придбаний товар, який був використаний у власній господарській діяльності.

Відсутність порушення податкового законодавства не надає підстав для застосування до позивача штрафних санкцій. Відповідно до ст. 112 Податкового кодексу України фінансова відповідальність застосовується лише за порушення законів. Таким чином, враховуючи відсутність порушень ТОВ «Кондитер-С» вимог чинного законодавства, застосування у повідомленні-рішенні фінансової санкції також є безпідставним.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_12