Справа № 815/7899/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 р. Справа № 815/7899/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Сівєлькіній С.Є.,

за участю представника прокуратури Котюха С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2013 року по справі за адміністративним позовом першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (правонаступник - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області) та 3-ї особи ОСОБА_2 про зобов'язання скасувати реєстрацію декларації, -

В С Т А Н О В И В:

18.11.2013 року 1-й заступник прокурора м.Одеси, в інтересах держави в особі Одеської міськради, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Інспекції ДАБК в Одеській області та 3-ї особи ОСОБА_2, в якому просив суд зобов'язати відповідача скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 31.07.2012р. НОМЕР_1, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, категорі складності - ІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищевказана декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 31.07.2012р. за НОМЕР_1 містить недостовірні відомоті та була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області з порушенням вимог законодавства України про містобудівну діяльність, а тому її реєстрація підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2013 року у задоволенні адміністративного позову 1-го заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міськради - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, заступник прокурора Одеської області 23.01.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник прокуратури Одеської області в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представники ж відповідача та 3-ї особи в судове засідання суду апеляційної інстанції без поважних причин не прибули, про день, час і місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ прокурора та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В липні 2012 року 3-ю особою - ОСОБА_2 подано до Інспекції ДАБК в Одеській області декларацію про готовність до експлуатації збудованого ним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, категорія складності - II.

31.07.2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області вказану вище декларацію про готовність об'єкта до експлуатації житлового будинку було зареєстровано за НОМЕР_1.

Дізнавшись про таке рішення інспекції ДАБК та не погоджуюсь з ним, прокурор міста Одеси оскаржив його до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи прокурору у задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно з правомірності дій та відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини регулюються діючими на момент спірних правовідносин Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038, Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999р. №687-XIV, «Порядком виконання будівельних робіт» (затв. Постановою КМУ від 13.04.2011р. №466) та «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (затв. Постановою КМУ від 13.04.2011р. №461).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із приписами ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» №687-ХІV, будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Частиною ж 5 ст.26 цього ж Закону встановлено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Як слідує зі змісту вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після: реєстрації відповідною Інспекцією ДАБК декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Частиною 2 ст.34 вказаного Закону передбачено, що зазначені у ч.1 цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

А відповідно до положень ч.3 цієї ж статті 34, орган державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Процедуру ж прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів безпосередньо визначено статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461.

Так, як видно зі змісту вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Аналогічні положення містяться і в п.2 зазначеного вище Порядку №461.

При чому, необхідно вказати, що форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.п.17-21 цього ж Порядку №461, реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Так, декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі. Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції 2 (два) примірники декларації за формою згідно з додатком 1. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом 10-ти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Разом з тим, згідно із ст.7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», підставами для анулювання документа дозвільного характеру є, зокрема, встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї недостовірної інформації.

А відповідно до вимог п.29 вказаного Порядку №461, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (т.б. встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Також Інспекція скасовує реєстрацію декларації і за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Так, судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та самої спірної Декларації встановлено, що в п.11.1 - «інформація про документ, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою» оскаржуваної Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області 31.07.2012р. за НОМЕР_1, ОСОБА_2 зазначив в якості документа, що посвідчує його право власності (користування) земельною ділянкою, на якій він побудував свій будинок - «рішення про виділення земельної ділянки від 19.09.1985р. №486».

Разом з тим, дослідивши матеріали справи та наявне них вказане вище рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів №486 від 19.09.1985р., судова колегія встановила, що це рішення виконкому взагалі не пов'язане з виділенням земельної ділянки будь-яким фізичним особам, в тому числі і 3-й особі ОСОБА_2 і стосується відведення у постійне користування спірної земельної ділянки (АДРЕСА_1) Одеському виробничому об'єднанню «Пресмаш».

Окрім того, факт відсутності реєстрації будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1, в тому числі і на ім'я ОСОБА_2, також підтверджується і листом начальника Управління Держземагенства у м.Одеса Одеської області вих.№01-2-04/5394 від 23.10.2013р.

Далі, як вбачається з п.10 оскаржуваної Декларації - «інформація про дозвільні документи», в цій графі ОСОБА_2 в якості дозвільного документа зазначив - «дозвіл Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт №426/07 від 26.07.2007р.».

Однак, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вбачається зі змісту листа-повідомлення в.о. начальника Управління архітектури та містобудування Одеської міськради вих.№01-15/919п від 18.11.2013р., Інспекцією ДАБК в Одеській області гр.ОСОБА_2 дозвіл на виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 не надавався, а під зазначеним у спірній декларації номером - №426/07 від 26.07.2007р. насправді значиться дозвіл наданий гр.ОСОБА_3 для виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку по АДРЕСА_2.

При цьому, необхідно зазначити, що в матеріалах справи також відсутні будь-які відомості і про подання 3-ю особою декларації про початок будівельних робіт або повідомлення відповідача про початок таких робіт, які, згідно оскаржуваної декларації, почалися ще в липні 2007р. і закінчилися в липні 2008р. Не має в матеріалах справи й копії затвердженої 19.07.2007р. проектної документації, у відповідності з якою, 3-я особа фактично проводила самочинне будівництво.

Таким чином, оскільки проведені 3-ю особою роботи з будівництва 2-х житлових будинків (літ.А пл.41,6/13,5 кв.м. та літ.Б пл.190,6/73,4 кв.м) є будівельними роботами ІІ-ї категорії складності, то, відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ОСОБА_2, за умови наявності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, мав право виконувати ці роботи виключно лише після подання до відповідної Інспекції ДАБК декларації про початок виконання будівельних робіт та її реєстрації, чого, в свою чергу, в даному випадку, зроблено не було, в результаті чого, дане будівництво фактично було здійснено взагалі без будь-яких дозвільних документів, т.б. самочинно.

При цьому, одночасно, слід зазначити, що згідно зі змісту вимог ст.376 ЦК України, «самочинним будівництвом» вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Отже, вказані вище обставини, на думку суду 2-ї інстанції, свідчать не тільки про неповноту даних, зазначених ОСОБА_2 в оскаржуваній декларації від 31.07.2012р., а і про недостовірність вказаних в ній даних, які, в свою чергу, підлягали обов`язковій перевірці Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області при реєстрації нею 31.07.2012р. цієї декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а також і про порушення 3-ю особою діючого на той час законодавства у сфері містобудівельної діяльності.

Жодних належних доказів на спростування вищезазначених обставин представниками відповідача та 3-ї особи до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про порушення Інспекцією ДАБК в Одеській області при реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 31.07.2012р. НОМЕР_1 вимог законодавства України у сфері містобудівельної діяльності, в зв'язку із чим, ця реєстрація, з зазначених вище підстав, повинна бути скасована.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А згідно ж з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, враховуючи, що судом 1-ї інстанції при розгляді даної справи було порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне, скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог прокурора.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов 1-го заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради - задовольнити.

Зобов'язати Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 31.07.2012 НОМЕР_1, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, категорії складності - ІІ.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко