Справа № 2-а/0306/5672/11
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а/0306/5672/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 25.06.2011

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру щомісячного підвищення до пенсії, встановленого їй як дитині війни, за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року, визначивши це підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка діяла у вказаному періоді, і виплатити їй різницю між перерахованою і отриманими нею сумами підвищення.

Адміністративний позов подано у строк, установлений законом, в частині вимог за період, починаючи з 30 листопада 2010 року.

В частині вимог за період з 01 січня 2009 року по 29 листопада 2010 року включно позов подано поза межами вказаного строку, а тому в цій частині вимог позов залишений без розгляду.

Відповідач позов не визнав, заперечивши його тим, що проводив нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу правомірно.

Адміністративний позов слід задовольнити в частині нарахування та виплати позивачу щомісячного підвищення до пенсії у встановленому законом розмірі за період, починаючи з 30 листопада 2010 року по 18 червня 2011 року включно.

Позивач має правовий статус дитини війни, встановлений Законом України «Про соціальний захист дітей війни», і отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в редакції, яка була чинною у періоді, починаючи з 30 листопада 2010 року по 18 червня 2011 року включно, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивач у зазначеному періоді мав право на виплату йому щомісячного підвищення до пенсії у вказаному розмірі.

Однак, підвищення їй виплачувалося в меншому розмірі.

Наведені відповідачем підстави для такої виплати необґрунтовані.

Обовязок призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу, зокрема підвищення до неї, покладений на відповідача (пп.6 п.2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року № 8-2).

Розмір мінімальної пенсії має визначатися виключно Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 ст.5 цього Закону). І цей розмір визначений частиною першою ст.28 цього Закону у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки вказаний розмір визначений законом, відповідач не вправі був керуватися для його визначення нормативно-правовими актами з меншою, ніж закон, юридичною силою, зокрема, постановами Кабінету Міністрів.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином відповідач діяв неправомірно і порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Суд, вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог і зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум, починаючи з 30 листопада 2010 року до 18 червня 2011 року включно, а не до 31 грудня 2011 року як просив позивач.

Стосовно виплат за період, починаючи з 19 червня 2011 року, то згідно з п.4 Прикінцевих положень до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким вказаний розділ доповнений відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік»від 14 червня 2011 року № 3491-VI і який набрав чинності 19 червня 2011 року, установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Тобто, починаючи з 19 червня 2011 року, порядок та розміри зазначених виплат мають встановлюватись Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.2 ст.99, 159, 161, 162, 163, 183-2, 186, 254, ч.1 ст.256 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України, на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч.2 ст.5, абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.4 Прикінцевих положень до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити адміністративний позов в частині нарахування та виплати позивачу щомісячного підвищення до пенсії у встановленому законом розмірі за період, починаючи з 30 листопада 2010 року по 18 червня 2011 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум за період, починаючи з 30 листопада 2010 року до 18 червня 2011 року включно.

Постанову виконати негайно.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, і є в цьому випадку остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

ОСОБА_2