Справа № 824/504/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/504/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімова О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

31.03.2015 року позивач - Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцяхзвернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" про стягнення заборгованості.

Чернівецький окружний адміністративний суд постановою від 10.04.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, представник відповідача, в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований 12.01.1994 р. як юридична особа. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у своїй діяльності використовує працю найманих працівників, тобто є роботодавцем, а тому в розумінні Закону №1058 та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997, № 400/97-ВР ( далі Закон № 400) він є страхувальником та платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Так, на ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД" на посаді оздоблювача виробів із деревини працювала ОСОБА_4, якій 25.05.2009 р. призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону №1788.

На момент призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_4 (25.05.2009 р.), чинне законодавство України (Закони №№400,1058, Інструкція №21-1) зобовязувало її колишнього роботодавця, яким є ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД", до досягнення нею пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону №1058, відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 (у редакції станом на 25.05.2009 р.) жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 55 років та наявності страхового стажу не менше пяти років. Аналогічна норма існувала і у Законі №1788 відповідно до ст.12 якого право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем до 16.02.2014 р. відшкодовувались відповідачу фактичні витрати повязані із виплатою та доставкою пенсії, призначеної на пільгових умовах ОСОБА_4 у повному обсязі.

З березня 2014 р., УПФУ направляє відповідачу розрахунки суми боргу по відшкодуванню витрат до УПФУ, в які включено ОСОБА_4Т, оскільки в графі дата досягнення ОСОБА_4 загальновстановленого пенсійного віку вказана дата 16.08.2016 р., хоча в розрахунках до 2014 р. вказувалась інша дата досягнення пенсійного віку, а саме 16.02.2014 р.

Підставами для збільшення строку відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_4, на думку УПФУ, став Закон України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011, №3668-VI (далі Закон №3668), яким збільшено пенсійний вік для жінок, що зобовязує позивача відшкодувати пільгову пенсію протягом строку, на який збільшений пенсійний вік.

Позивач вказав, що відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відбувається щомісячно до 25 числа у розмірі сум, зазначених у повідомленні Пенсійного фонду. Протягом березня 2015 р., УПФУ проводились виплати пільгових пенсій особам, які працювали в ТОВ Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД, про що останнє належним чином поставлено до відома.

Однак, всупереч вищезазначеному, станом на момент подачі позову витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за вищезазначений період відповідачем у повному обсязі не відшкодовані, що обумовило звернення до суду. Таким чином, у відповідача наявний борг у розмірі 1114,42 грн.

На думку позивача такі дії відповідача є протиправними та порушують його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України " Про пенсійне забезпечення ", Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

На момент призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_4 (25.05.2009 р.), чинне законодавство України (Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" № 400 (далі - Закон № 400), Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування(далі - Закон №1058), Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року (далі - Інструкція № 21-1) зобовязувало її колишнього роботодавця, яким є ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД", до досягнення нею пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону №1058, відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 (у редакції станом на 25.05.2009 р.) жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 55 років та наявності страхового стажу не менше пяти років. Аналогічна норма існувала і у Законі №1788 відповідно до ст.12 якого право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Аналізуючи зазначені норми у своїй сукупності суд приходить до висновку, що станом на 25.05.2009 р. (день призначення пільгової пенсії ОСОБА_4Т.) ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД" мало відшкодовувати УПФУ фактичні витрати повязані із виплатою та доставкою пенсії, призначеної на пільгових умовах ОСОБА_4 до досягнення нею пенсійного віку (55 років), а саме до 16.02.2014 р.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем до 16.02.2014 р. позивачу фактичні витрати повязані із виплатою та доставкою пенсії, призначеної на пільгових умовах ОСОБА_4 відшкодовувались у повному обсязі.

Відповідно до загальнотеоретичних правил правозастосування, правовідносини між особами врегульовуються тієї нормою матеріального права, яка діє на момент виникнення, припинення, зміни цих правовідносин, якщо інше не передбачено законом.

Призначення 25.05.2009 р. пільгової пенсії ОСОБА_4 породило виникнення правовідносин між УПФУ та ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД" щодо відшкодування витрат повязаних із виплатою та доставкою пільгової пенсії. Дані правовідносини, на момент їх виникнення були врегульовані Законами №№1058,400 та Інструкцією №21-1, в редакціях чинних на той час.

Дані нормативно-правові акти передбачали, що позивач зобовязаний відшкодовувати УПФУ фактичні витрати повязані із виплатою та доставкою пільговій пенсії ОСОБА_4 до досягнення нею 55 річного віку, а саме до 16.02.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд не може погодитись з доводами позивача про те, що з 01.10.2011 р. підлягає застосуванню Закон України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011, №3668-VI, яким до ст.26 Закону №1058 внесено зміни.

Зокрема відповідно до ч.1 ст.26 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що положення Закону №3668, яким до ст.26 Закону №1058 внесено зміни, не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли 25.05.2009 р. між ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД" та УПФУ щодо відшкодування витрат повязаних із виплатою та доставкою пільгової пенсії ОСОБА_4, оскільки на той час вони були врегульовані іншими нормативно-правовим актами (Законами №№1058,400 та Інструкцією №21-1, в редакціях чинних на той час).

Закон №3668 не містить норм, які передбачають його зворотну дію в часі.

Окрім цього, безпідставність вимог Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях щодо відшкодування витрат повязаних із виплатою та доставкою пенсії, призначеної на пільгових умовах ОСОБА_4 після 16.02.2014 р. підтверджена рішеннями судів адміністративної юрисдикції, які набрали законної сили, у справах за позовом УПФУ до ТОВ ВКФ "ЧДК ЛТД" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_4, зокрема: постановами Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.08.2014 р. у справі № 824/1867/14-а, від 26.09.2014 р. у справі № 824/2293/14-а, від 22.08.2014 р. у справі № 824/2542/14-а, від 07.10.2014 р. у справі № 824/2696/14-а, від 14.10.2014 року у справі № 824/2872/14-а.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_4 за березень 2015 року є безпідставними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" про стягнення заборгованості, яка виникла у звязку із не відшкодуванням фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 1114,42 грн.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно не задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у звязку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_5