Справа № 812/1431/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/800/33441/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.04.2013

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013

у справі № 812/1431/13-а

за позовом державного підприємства "Донбасантрацит"

до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Інспекції:

від 29.01.2013 № , за яким позивачеві визначено штраф у сумі 1 341 294,76 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на прибуток;

від 29.01.2013 № та від 29.01.2013 № , згідно з якими Підприємство зобов'язано сплатити штрафні санкції у розмірах, відповідно, 2 021 255,42 грн. та 168 760,99 грн. за порушення граничних строків сплати податку на додану вартість;

від 29.01.2013 № та від 29.01.2013 № про накладення на позивача штрафу в розмірах 8895,93 грн. та 19 488,02 грн. за несвоєчасну сплату збору за спеціальне використання води;

від 29.01.2013 № , за яким Підприємство притягнуто до відповідальності у вигляді 561,29 грн. штрафу за порушення граничного строку сплати орендної плати;

від 29.01.2013 № про накладення на платника 26 313,14 грн. за порушення граничного строку сплати грошового зобов'язання з надходження податків та зборів (обов'язкових платежів), які справлялися до 1 січня 2011 року, але не визначені Податковим кодексом України, включаючи розстрочені та відстрочені суми грошових зобов'язань.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2013 зазначені вимоги були роз'єднані в окремі провадження, у зв'язку з чим предметом даного позову є оскарження податкового повідомлення-рішення від 29.01.2013 № .

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04.04.2013, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013, позов задоволено частково; зазначене акт податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано в частині нарахування Підприємству 35420,20 грн. штрафних санкцій з податку на прибуток; в решті позову відмовлено.

У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили з того, що подання платником уточнюючого розрахунку про зменшення самостійно визначених податкових зобов'язань є прирівняним до погашення таких зобов'язань, несвоєчасна сплата яких тягне застосування передбачених законом заходів відповідальності у вигляді штрафу. У той же час суди зазначили, що неподання учасниками провадження доказів прийняття Інспекцією податкового повідомлення-рішення від 21.05.2010 № виключає правомірність застосування до платника штрафу за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання за таким рішенням.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та повністю відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки тому факту, що внаслідок технічного розладу в системі податкове повідомлення-рішення від 23.02.2009 № /0 було відображено в картці особового рахунку платника як податкове повідомлення-рішення від 21.05.2010 № .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобов'язань за період з 01.02.2010 по 30.11.2012, оформлену актом від 14.01.2013 № 5/16-0/32446546. Під час цієї перевірки податковим органом було виявлено, зокрема, факт порушення позивачем граничних строків сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток самостійно визначених Підприємством у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях, нарахованих платникові за податковим повідомленням-рішенням від 21.05.2010 № , а також розстроченої суми податкового боргу за рішенням суду.

Наведені обставини з урахуванням строків прострочення стали підставою для прийняття Інспекцією податкового повідомлення-рішення від 29.01.2013 № , за яким позивачеві визначено штраф у сумі 1 341 294,76 грн. на підставі статті 126 Податкового кодексу України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні даного позову у відповідній частині, суди попередні інстанцій помилково визнали погашенням податкового боргу подання платником уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, в яких Підприємством було зменшено суми задекларованих податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Так, статтею 126 Податкового кодексу України передбачено, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 названого Кодексу грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Помилкове декларування платником надмірних сум, що підлягають сплаті до бюджету, не може вважатися грошовим зобов'язанням, яке повинно обчислюватися у відповідності з вимогами податкового законодавства та містити такі обов'язкові елементи, як об'єкт та базу оподаткування. Обов'язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним помилки при обчисленні податкового зобов'язання.

А відтак подання платником уточнюючого розрахунку в порядку статті 50 Податкового кодексу України у зв'язку із самостійним виявленням помилок у показниках податкової звітності щодо суми обчисленого податку, які мали наслідком декларування надлишкових сум, не може вважатися погашенням грошового зобов'язання з огляду на об'єктивну відсутність такого.

З урахуванням цього не можна погодитися і з висновком судів про погашення платником розстроченого податкового боргу у сумі 273 415,80 грн. поданням уточнюючого розрахунку. Водночас незрозумілим є посилання судів на подання платником такого уточнення на стадії сплати розстроченого податкового боргу за рішенням суду.

Отже, для прийняття правильного рішення по цьому епізоду судам слід було достеменно встановити підстави виникнення у платника податкового зобов'язання з податку на прибуток у вказаній сумі та дослідити порядок та строки його фактичного погашення Підприємством.

Передчасним є і висновок судів попередніх інстанцій про протиправне нарахування позивачеві штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 21.05.2010 № з огляду на неподання Інспекцією доказів прийняття такого акта індивідуальної дії. Адже з урахування доводів відповідача щодо помилкового зазначення дати та номера цього податкового повідомлення-рішення внаслідок технічного збою в системі судам необхідно було встановити суму донарахування за податковим повідомленням-рішенням від 23.02.2009 № /0 (адже, як наполягає Інспекція, саме порушення строків виконання цього податкового рішення спричинило донарахування Підприємству оспорюваного штрафу), дату фактичного погашення грошового зобов'язання за цим рішенням, визначити кількість днів затримки його погашення (у разі існування такої) із порівнянням з сумою нарахованого Інспекцією за таку затримку штрафу згідно з оспорюваним за цим позовом рішенням.

Отже, прийняття правильного по суті спору рішення зі спору вимагає додаткового встановлення обставин цієї справи, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції та вимагає скасування прийнятих у справі судових актів з направленням останньої на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.04.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013 у справі № 812/1431/13-а скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько