Справа № 9101/118652/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2011 р. справа № 2а-7825/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Католікяна М.О., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя

на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2011 р., прийняту у порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-7825/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

14.06.2011 р. позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, у якому просив: поновити строк для звернення до суду; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку додаткової пенсії як особі, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 22.05.2008р.; зобов'язати відповідача провести перерахунок додаткової пенсії як особі, яка постраждала Чорнобильської АЕС 2 категорії, відповідно до ст. 49, ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008р., з розрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленому відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», та з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2011 року позов позивача за період з 22.05.2008 року по 14.12.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2011 року позовні вимоги задоволено, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачу додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до ст. 49, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок, виплатити та в подальшому виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 14.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року до внесення змін на законодавчому рівні до ст. 49, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або змін обставин, що зумовили виплату підвищення з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.

Відповідач, не погодившись з зазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального права та ухвалення рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній адміністративній справі є право позивача на отримання передбаченої ст.ст. 49, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які полягають у бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та перебуває на обліку у відповідача.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій, це зокрема, державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 51 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 2 постраждалих від Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач проводив нарахування та виплату позивачу додаткової пенсії відповідно до постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року у розмірі 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»- колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відсутність підстав для застосування мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до правовідносин, що виникають внаслідок визначення розміру пенсій на підставі інших Законів ніж зазначений, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат, передбачених ст.ст. 49, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, при цьому прогалина полягає в частині відсутності механізму визначення мінімальної пенсії за віком, від розміру якої мають виплачуватись додаткові пенсії особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Приймаючи до уваги наведені обставини та враховуючи зазначені норми законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги, прийшов до правильного висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію позивачу, як особі яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 14.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року.

З огляду на ведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та постановив у даній адміністративній справі рішення без порушення норм процесуального та матеріального права, підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції у даній адміністративній справі відсутні, тому постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.06.2011 р. у справі № 2а-7825/11 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун