Справа № 822/1561/15
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1561/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

23 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної судової адміністрації України до Державної виконавчої служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи..

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її. Крім того, в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача замінено не належного відповідача на належного відповідача, а саме Державну виконавчу службу України на Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2010 року по справі №2-а-1497/2010/2270/5 за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Хмельницької області про стягнення щомісячного грошового утримання та компенсації за порушення термінів її виплати, позовні вимоги задоволено частково. Судом постановлено зобовязати ДСА України виділити господарському суду Хмельницької області кошти для проведення виплати заборгованості з щомісячного грошового утримання ОСОБА_3 в розмірі 54 208,26 грн. основного боргу з 17.07.2007 року по 16.07.2008 року, та суми доплат через невірно визначений відсоток щомісячного грошового утримання за період з 17.07.2008 року по 16.07.2009 року в розмірі 1 596,67 грн. та за період з 17.07.2009 року по 30.11.2009 року 615 грн., а всього 56 420,81 грн. та компенсації за порушення строків її виплати.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2011 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2010 року залишено без змін.

Постановою від 24.12.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-1497/08, виданим Хмельницьким окружним адміністративним судом 07.11.2012 року, та встановлено боржнику семиденний строк для самостійного виконання рішення суду.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано.

12.02.2015 року державним виконавцем винесено вимогу про зобовязання ДСА України виконати рішення суду, про що повідомити в строк до 18.02.2015 року.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 11.03.2015 року на ДСА України накладено штраф в розмірі 680 грн.

11.03.2015 року вимогою державного виконавця зобов'язано ДСА України у встановлений новий строк до 16.03.2015 року виконати рішення суду.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 01.04.2015 року на ДСА України накладено штраф в розмірі 1360 грн.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у виконавчому провадженні №45903880 від 01.04.2015 року про накладення на Державну судову адміністрацію України штрафу в розмірі 1360 грн. являється протиправною та необґрунтованою. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV (далі Закон № 606).

Відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 75 Закону № 606 встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 Закону № 606 у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 89 Закону № 606 у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З викладеного вище вбачається, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державного виконавця щодо зобовязання до вчинення певних дій у добровільному порядку, такий державний виконавець накладає на боржника визначений законом штраф шляхом винесення відповідної постанови.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в даному випадку має місце виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, механізм якого визначається Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (далі Порядок № 845).

Згідно ч. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п. 25 Порядку № 845 у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Згідно з додатком № 3 «Розподіл видатків Державного бюджету України на 2015 рік» до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначена бюджетна програма 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів».

Виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2010 року передбачає виділення коштів для проведення виплат судді.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, що виконання вказаного судового рішення має здійснюватись Державною казначейською службою України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів».

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними, визначений Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року (далі Порядок № 440).

Під дію даного Порядку підпадають рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Згідно п. 3 Порядку № 440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Пунктом 20 Порядку № 440 встановлено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2010 року повинно здійснюватись в межах визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, що, в свою чергу, виключає відповідальність боржника (позивача) за невиконання даного судового рішення.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_4