Справа № 22-а-16076/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія100Доповідач у 2 інстанції Олійник
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Поліщука М.А.,

суддів: Олійника В.І., Мельника Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій посадових осіб щодо перерахунку пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року позивачка звернуласядо суду з позовом, посилаючись на те, що вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи із встановленим причинно-наслідковим звязком із Чорнобильською катастрофою, а тому згідно ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидержавні пенсії такій категорії осіб не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Зазначала, що відповідно до ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу випадку збільшення розміру прожиткового мінімуму для категорії осіб, що втратили працездатність, передбаченої цим Законом, піднімається розмір державної та додаткової пенсій.

ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок їй розміру пенсії, проте управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області відмовило їй у здійсненні перерахунку пенсії.

Позивачка просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та нарахуванні й виплаті в розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобовязати відповідача усунути порушення і провести з 01 січня 2006 року по момент винесення рішення перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, в подальшому виплачувати основну пенсію, як інваліду 2 групи 1 категорії осіб, щодо яких встановлено звязкою з чорнобильською катастрофою, виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком та щомісячну додаткову пенсію.

Постановою Києво-Святошинського суду Київської області від 13 листопада 2009 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду з вимогами за період з 23 січня 2008 року по 17 липня 2008 року.

Визнано дії неправомірними та зобовязано управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок та виплати ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та пенсію як інвалід 2 групи, інвалідність якого повязана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 30 вересня 2008 року по 30 вересня 2009 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи із захворюванням, яке повязане з наслідками аварії на ЧАЕС і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області.

Відповідно до ст.49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Позивачка, оспорюючи дії відповідача, вважала, що вона отримує державну та додаткову пенсії в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в звязку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав. Посилалася на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні державної та додаткової пенсій застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані їй відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рікдію положень ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофина 2008 рік було призупинено в частині виплат компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 визнано неконституційними деякі положення Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих атів України, зокрема, положення до яких було внесено зміни та призупинено дію ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

При винесені постанови про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 50, 54, ч.3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята прийшов до правильного висновку про те, що позивач, відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право, як непрацюючим пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, на підвищення пенсії на одну мінімальну заробітну плату, на доплату до пенсії за шкоду заподіяну здоровю, з урахуванням 75% від мінімальної пенсії за віком, на одержання державної пенсії, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч.2 ст.95 Конституції України, ч.2 ст.38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 Деякі питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита від 17 липня 2008 року № 654 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету суперечать вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза період з з 30 вересня 2008 року по 30 вересня 2009 року, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Києво-Святоинському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2009 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді: