Справа № 802/3937/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3937/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

09 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області (далі - позивач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації до Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - відповідач) про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому із зменшенням позовних вимог просив: стягнути з відповідача кошти в сумі 70 634, 19 грн. до державного бюджету, які безпідставно отримані внаслідок завищення вартості виконаних будівельних робіт.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.04.2015 адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з відповідача до державного бюджету кошти в сумі 26 118 (двадцять шість тисяч сто вісімнадцять) гривень 59 копійок.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представники позивача заперечили проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 1.2.4.1 Плану роботи на IV квартал 2013 року позивач провів ревізію фінансово-господарської діяльності ОСОБА_5 ЖКГ Вінницької ОДА за період з 01.01.2010 по 01.12.2013.

За результатами ревізії складений акт від 01.04.2014 № 07-13/2, в якому зафіксовано виявлені порушення законодавства з фінансових питань.

Під час проведення ревізії встановлено, що філії ДП "Вінницький облавтодор" на замовлення ОСОБА_5 ЖКГ Вінницької ОДА у 2010-2012 роках виконували капітальні та поточні ремонтні роботи комунальних доріг Вінницької області.

З метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків за виконані роботи позивач провів зустрічні звірки у філіях ДП "Вінницький облавтодор", за результатами таких звірок складені довідки, в яких зафіксовані виявлені порушення законодавства з фінансових питань.

23 квітня 2014 позивачем сформовано лист-вимогу № 02-07-28-14/2897, якою вимагалося від відповідача усунути виявлені в ході ревізії порушення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду обставини, що наведені у адміністративному позові, частково знайшли своє підтвердження відповідними доказами, в зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача до державного бюджету кошти в сумі 26 118,59 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

За приписами ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення) визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з п. 7 Положення Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, обєднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

Відповідно до п. 6 Положення Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Підпунктами 1, 2 п. 4 Положення визначено, що Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Наведені норми узгоджуються з приписами п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

В силу п. 13 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відтак, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Так, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Така ж правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом України в постановах від 15.04.2014 у справі № 21-40а14, від 13.05.2014 у справі № 21-89а14, від 18.09.2014 у справі №21-332а14, від 25.11.2014 у справі №21-461а14.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з метою відшкодування завданих збитків, необхідно перевірити правильність обчислення їх розміру.

Зокрема, щодо виявлених в ході ревізії порушень філією "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор", то колегія суддів зауважує наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалам справи, що філія "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор" відповідно до договору підряду від 31.05.2011 №24Д/11 здійснювала виконання робіт з капітального ремонту дороги по вул. Космонавтів в смт. Літин Вінницької області на замовлення Головного управління ЖКГ.

На виконання умов зазначеного договору складені довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми №КБ-3 та акти приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за липень-серпень 2011 року, надані під час проведення зустрічної звірки філією "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор".

При цьому в довідці зустрічної звірки від 22.01.2014 позивач зазначає, що з метою підтвердження достовірності та повноти понесених витрат філії "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор" при капітальному ремонті дороги по вул. Космонавтів у смт. Літин Вінницької області під час звірки шляхом співставлення даних обігово-сальдової відомості по рахунку № 361 з даними обігово-сальдової відомості по рахунку № 631 "Розрахунки з постачальниками і підрядниками" встановлено віднесення вартості матеріалів на суму 220444,72 грн. на розрахунки з Вінницькою дорожно-експлуатаційною дільницею ДП "Вінницький облавтодор" (далі Вінницький ДЕД) та ТОВ "Хмільницька будівельна компанія" в сумі 219434,57 грн. та 1010,15 грн. відповідно.

На отримання товарно-матеріальних цінностей від Вінницького ДЕД філія "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор" під час проведення звірки надала видаткову накладну від 26.07.2011 № 115 на загальну суму 219434,57 грн., а саме:

- асфальтобетон дрібнозернистий, тип Г в кількості 22 тон на загальну суму 152048,4 грн.;

- асфальтобетон дрібнозернистий, тип В в кількості 210 тон на загальну суму 18898,22 грн.;

- чорний щебінь в кількості 105 тон на загальну суму 48487,95 грн.

З метою підтвердження достовірності витрат на виготовлення асфальтобетонних сумішей та чорного щебеню позивачем проведено зустрічну звірку у Вінницькому ДЕД, за результатами якої встановлено безпідставне включення витрат до розрахунків вартості приготування асфальтобетонних сумішей та чорного щебеню, що призвело до завищення витрат вартості таких матеріалів.

Так, позивач стверджує, що в порушення вимог розділу 3 ДБН Д.1.1-1-2000, підрядною організацією до актів приймання виконаних будівельних робіт з капітального ремонту дороги по вулиці Космонавтів в смт. Літин за липень-серпень 2011 року включено завищену вартість асфальтобетону та чорного щебеню на загальну суму 17 633,94 грн.

Однак, факт такого порушення представник відповідача заперечував та пояснив, що заготовка матеріалів на асфальтний завод для подальшої переробки проводиться великими партіями, тому в липні-серпні 2011 року для приготування асфальтобетонних сумішей та чорного щебеню, які передані філії "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор" згідно з накладними від 26.07.2011 № 115 та від 31.08.2011 № 162, використовувалися матеріали, придбані в попередніх періодах та знаходилися на складі філії "Вінницька ДЕД". Разом з тим, представник відповідача, в судових засіданнях, зазначив, що для того, щоб доставити матеріали до місця їх зберігання використовувався як власний, так і найманий транспорт, однак затрати по транспортуванню заготовлених матеріалів неможливо відобразити в тому періоді, коли вони були понесені.

Окрім цього виготовлення філією "Вінницька ДЕД" асфальтобетонних сумішей та чорного щебеню та подальша їх передача філії "Літинський райавтодор" ДП "Вінницький облавтодор" для виконання робіт на замовлення Управління ЖКГ з метою отримання доходу дає право відобразити затрати по транспортуванню матеріалів як витрати в липні-серпні 2011 року.

Відповідно до розрахунків вартості приготування асфальтобетонної суміші типу "В", "Г" та чорного щебеню за липень 2011 року був включений акт № 137 від 26.02.2010 на транспортування щебеню, відсіву найманим транспортом. Зазначений акт представник позивача надав у судовому засіданні 06.04.2014 для долучення до матеріалів справи.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, наданий представником відповідача акт № 137 від 26.02.2010 не може бути належним доказом включення вартості транспортування матеріальних ресурсів на асфальтний завод в сумі 17633,94 грн. з ПДВ у розрахунок вартості приготування асфальтобетонних сумішей та чорного щебеню, оскільки в акті визначено загальну вартість транспортних перевезень в розмірі 62285,23 грн. з ПДВ, з якої неможливо визначити понесення філією відповідних витрат в розмірі 17633,94 грн. Інших доказів в підтвердження понесення витрат на суму 17633,94 грн. відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо правомірності виявлених позивачем порушень в частині включення до актів приймання виконаних будівельних робіт з капітального ремонту дороги по вулиці Космонавтів в смт. Літин за липень-серпень 2011 року завищеної вартості асфальтобетону та чорного щебеню на загальну суму 17633,94 грн.

Окрім цього, твердження відповідача стосовно протиправності оскаржуваного акту, оскільки ДФІ у Вінницькій області при проведенні зустрічної звірки допустила ряд процесуальних порушеннь (відсутність номерів в довідках зустрічної звірки по філіям "Літинський райавтодор" та "Вінницька ДЕД", вручення примірника акту більш ніж 5 робочих днів після закінчення ревізії) є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами затвердженого Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550 акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Так, акт ревізії ДФІ у Вінницькій області не є обєктом оскарження відповідно до ст..17 КАС України. Окрім цього, вказані недоліки по складенню акту не спростовують виявленні перевіркою порушення фінансової діяльності відповідача.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення в частині заявлених позовних вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 червня 2015 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

ОСОБА_6