Справа № 527/805/15-а
Суддя: Марущак Р. М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 527/805/15-а
провадження № 2-а/527/39/15
ПОСТАНОВА

іменем України

16.06.2015 Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому прохала визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області в частині не включення для обчислення їй пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, 40% надбавки за вислугу років, 100% надбавки за інтенсивність праці, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області нарахувати та виплатити їй (з урахуванням проведених виплат) пенсію з 09.01.2002 року, виходячи з усіх отримуваних нею виплат, на які відповідно до законодавства нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а саме: сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також - 40% надбавки за вислугу років, передбаченої Постановою КМУ від 12.09.1997 року № 1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів ДПС, які мають спеціальні звання» та 100% надбавки, передбаченої Указом Президента України від 20.06.2002 року № 572 «Про посилення соціального захисту працівників органів державної податкової служби».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач послалася на положення статей 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», постанову Кабінету Міністрів України від 31 травня 2008 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення розміру заробітку для обчислення пенсії», постанову КМУ від 12.09.1997 року № 1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів ДПС, які мають спеціальні звання», Указ Президента України від 20.06.2002 року № 572 «Про посилення соціального захисту працівників органів державної податкової служби».

Мотивувала тим, що до 09 січня 2002 року працювала в Глобинському відділенні Кременчуцької ОДПІ на посаді головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового аудиту. В цей день була звільнена з посади в звязку з виходом на пенсію за віком. Відповідач при обчисленні їй розміру пенсії, як державному службовцю, незаконно не включив суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також 40% надбавку за вислугу років, та 100% надбавку за особливі умови роботи та інтенсивність праці, які входять до заробітку державного службовця і на які фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

19 грудня 2014 року вона звернулася до управління ПФУ України в Глобинському районі з письмовою заявою про нарахування їй пенсії з 9 січня 2002 року з урахуванням усіх видів заробітку, на які відповідно до законодавства нараховувалися страхові внески та надала довідку про складові її заробітної плати за формою, встановленою постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1. Своїм листом № 34/Б від 24.12.2014 року назване управління відмовило їй в цьому, мотивувавши тим, що суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення не включаються до заробітної плати державного службовця.

До суду позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач - УПФ України у Глобинському районі Полтавської області, направив заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги не визнав та надав письмове заперечення на позов, в якому вказав, що пенсія позивачу нарахована правомірно, оскільки суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення не включаються до заробітної плати державного службовця, так як не є складовою частиною заробітної плати.

Крім цього зазначив, що пенсія ОСОБА_1 обчислена в порядку, передбаченому постановою КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», з урахуванням посадового окладу державного податкового інспектора, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років на державній службі 20%, надбавок за високі досягнення у праці та премій, що відповідає вимогам ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Посадовим особам державної податкової адміністрації (інспекції), які мають спеціальне звання, винагорода за вислугу років в період їх роботи виплачується у розмірах, передбачених Порядком, затвердженим постановою КМУ від 12.09.1997 року № 1013 в залежності від стажу роботи на посадах і в організаціях відповідно до вказаного порядку. Проте, пенсійне забезпечення вказаних осіб здійснюється відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Порядок же визначення стажу державної служби та розміру надбавки за вислугу років , затверджений і регулюється постановою КМУ від 3.05.1994 року № 283, де в п.2 вказано, що розмір надбавки за вислугу років визначається відповідно до ч.5 ст. 33 Закону України «Про державну службу», тобто за стаж державної служби понад 10 років 20% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг.

Винагорода за вислугу років, яка виплачувалася посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до постанови КМУ від 12.09.1997 року № 1013 не належить до надбавок, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Дії Управління ПФУ в Глобинському районі в зв»язку з цим відповідач вважає правомірними.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторонами визнано і не заперечується, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі, як особа, якій з 09.01.2002 року призначена і виплачується пенсія за віком згідно Закону України «Про державну службу». Згідно довідки про розрахунок стажу, загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 35 років 1 місяць 19 днів, стаж державної служби 13 років 8 місяців 24 дні.

Відповідач у своїй відповіді від 13.03.2015 року № 9/Б-04 на адресу ОСОБА_1 повідомив, що станом на 09.01.2002 року її заробіток становив: 180-00 грн. посадовий оклад, 100.00 грн. надбавка за ранг державного службовця, 56.00 надбавка за вислугу років (20%).

Сума надбавок і премій за 24 календарні місяці перед зверненням, тобто за період з 01.01.2000 року по 31.12.2001 року становила 4622 грн. 80 коп., середньомісячний розмір надбавок і премій, врахований для розрахунку пенсії становить 192 грн. 61 коп. (4622.80 : 24). Таким чином, пенсія була обрахована із заробітку 528 грн. 62 коп., її розмір становив 438 грн. 745 коп. (528.62 х 83 %. )

При призначенні пенсії до сум заробітку для призначення пенсії не були включені суми отримуваної позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати, на які фактично були нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески (на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування).

Відповідачем, судячи із вказаної письмової відповіді, визнано, що до заробітку для призначення пенсії за період з 01.01.2000 року по 31.12.2001 року не були включені суми індексації та матеріальні допомоги, на загальну суму 1160 грн. 37 коп.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Достовірно встановлено, що пенсія позивачу призначена в розмірі із 83% суми заробітку, виходячи із стажу державної служби 13 років 8 місяців 24 дні.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11 та у постанові від 28 травня 2014 року у справі № 21-97а13. Оскільки вказані постанови Верховного Суду України ухвалювалися у справах з приводу неоднакового застосування законодавства в аналогічних правовідносинах, висловлена в них правова позиція є обовязковою для суду першої інстанції. Позов в ці частині підлягає задоволенню.

Згідно п.1 постанови КМУ від 12.09.1997 року № 1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів ДПС, які мають спеціальні звання» до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається:

· час роботи в органах державної податкової служби;

· на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ від 3.05.1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби з наступними змінами;

· на підприємствах, в установах та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів…якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації(інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Згідно п.2 вищеназваної постанови , винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах:

Стаж роботи від 5-10 років -25% ; від 25 років і більше 40%.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_1 до роботи в Глобинській ДПІ працювала на економічних посадах, а тому, виходячи із її стажу роботи на економічних посадах та в ДПІ, який перевищував 25 років, за два календарних роки перед призначенням пенсії вона отримувала за місцем роботи надбавку за вислугу років розміром 40%, на яку фактично нараховувалися та сплачувалися страхові внески, а тому вказана надбавка має включатися до розміру заробітку для нарахування пенсії.

Посилання відповідача на постанову КМУ від 3.05.1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» в обґрунтування правомірності не включення ним до розміру заробітку для нарахування пенсії позивачу надбавки за вислугу років в розмірі 40 % суд сприйняв критично, оскільки в даному випадку перевагу мають спеціальні нормативні акти ст. 41 Закону № 1058-ІV, ст.66 Закону № 1788- ХІІ, крім цього, спір стосується не порядку обчислення стажу державної служби, а включення надбавки за вислугу років до заробітку для обчислення пенсії. Тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Указом Президента України від 20.06.2002 року № 572 «Про посилення соціального захисту працівників органів державної податкової служби» посадовим особам та іншим державним службовцям органів державної податкової служби була встановлена надбавка за особливі умови роботи, кваліфікацію та інтенсивність праці у розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання або ранг державного службовця і надбавки за вислугу років. Вказаний Указ набрав чинності з 1 січня 2003 року, тобто в той час, коли позивачеві вже була призначена пенсія, а втратив чинність на підставі Указу Президента України № 272/2006 від 30.03.2006 року. З огляду на викладене , суд не вбачає підстав для врахування 100% надбавки при розрахунку пенсії позивача, навіть з врахуванням вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу». Позов цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно п.1, п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином суд вважає, що порушення права позивача на отримання пенсії у розмірі, передбаченому законом, може бути поновлено шляхом визнання незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі та зобов'язання відповідача виконати певні дії, а саме, провести нарахування та відповідні виплати.

Згідно ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Даною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на зверненя до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Врахувавши дату звернення позивача до суду 31.03.2015 року, відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку та період за який позивач просить суд захистити його права, суд приходить до висновку, що вона має право на перерахунок пенсії з 31.09.2014 року.

Суд критично оцінив заперечення представника відповідача про те, що позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду, адже остання надала належні докази того, що про порушення свого права вона дізнався лише в грудні 2014 року, а до суду звернулася в кінці березня 2015 року. Крім цього, ОСОБА_1 використала своє право на досудовий порядок вирішення спору, передбачений ст. 105 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», звернувшись до управління ПФУ з відповідним зверненням, на яке в березні 2015 за № 9/Б-04 отримала відповідь-відмову в призначенні пенсії з урахуванням всіх виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вказаної норми суд стягує з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору 73 грн. 08 коп.

Керуючись ст.ст. 8-12, 17-19, 21,70, 72, 94, 99, 100, 159, 160, 161-163 КАС України, ст.46 Конституції України, ЗУ „Про державну службу", ЗУ „Про оплату праці", ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", ЗУ „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області в частині не включення до заробітку при обчисленні пенсії ОСОБА_1 сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, 40% надбавки за вислугу років незаконними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі нарахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) ОСОБА_1 пенсію з 31.09.2014 року, виходячи з усіх отримуваних нею виплат, на які відповідно до законодавства нараховувалися страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а саме: сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також 40% надбавки за вислугу років.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат 73 грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд Полтавської області. В звязку з проголошенням вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ Р. М. Марущак