Справа № 2-а-169/11
Суддя: Кусік І. В.
Дата ухвалення: 2011-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-169/11
Провадження № б/н
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 року смт. Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Кусік І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Управління пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області про спонукання до виконання певних дій, -

ВСТАНОВИЛА :

23.12.2010 року позивач звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати протиправними дії УПФУ в Білозерському районі щодо ненарахування та невиплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недоплаченої щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2007 рік у сумі 735, 30 гривень, за 2008 рік у сумі 590, 76 гривень, за 2009 рік в сумі 1240,20 гривень, за 2010 рік в сумі 1617 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. ч. 1 ст. 183-2 КАС України передбачене скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України в частині вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відкрито провадження щодо вимоги здійснити відповідачем нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги як «дитині війни»за період з 23.06.2010 року по 23.12.2010 року включно.

13.01.2011 року відповідач подав письмове заперечення проти позову, в якому не погодився з позовними вимогами, викладеними позивачем з тих підстав, що відсутні правові підстави для задоволення цих вимог, оскільки у ПФУ не має ні юридичних, ні фактичних підстав для задоволення вимог позивача, оскільки Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету ПФУ, який затверджує Кабінет Міністрів України, а так само не визначений Законом механізм розрахунку підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а отже немає підставі для задоволення вимог позивача. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно матеріалів справи, вбачається, що:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно ст. 1 Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни»відноситься до категорії «дитина війни».

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік»дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не зупинялася і будь-які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні, ґрунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової не працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення, щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Частиною 2 статті З Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни»для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, законною є вимога позивача щодо нарахування підвищення, передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни»за період, який враховує 6 ти місячний строк позовної давності, передбачений ч.2 ст.99 КАС України і на час звернення до суду, тобто з 23.06.2010 року по 23.12.2010 року.

Стосовно конкретного визначення позивачем сум нарахування, суд зазначає, що предмет спору є зобовязання відповідача вчинити певні дії, а саме здійснити нарахування, а не стягнення певної суми. Визначення розміру нарахування у спірних правовідносинах є функцією субєкта владних повноважень, у даній справі відповідача, і не відноситься до компетенції судових органів. У звязку з цим, суд вважає, що в цій частині визначення та стягнення конкретної суми допомоги - позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 160-163, 183-2 КАС України, ст. ст. 3 ч. 2, 19, 46 ч. 1 Конституції України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду в Білозерському районі Херсонської області про спонукання до виконання певних дій, задовольнити частково.

Зобовязати Управління ПФУ в Білозерському районі Херсонської області здійснити, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за період з 23.06.2010 року по 23.12.2010 рік включно з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий: (підпис)

/КОПІЯ ВІРНА/

Суддя:

Ст. секретар:

Постанова набрала законної сили: „____________________20_____р.