Справа № 817/1513/13-а
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2015 р. м. Київ К/800/52910/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Сіроша М.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2013

у справі № 817/1513/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Городоцький завод

„Будматеріали"

до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного

управління Міністерства доходів і зборів у Рівненській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -

рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Городоцький завод „Будматеріали" звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Рівненській області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 30.01.2013.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення - рішення № від 30.01.2013.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2013 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції відповідач оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань щодо нарахування плати за землю з юридичних осіб за звітний період: грудень 2009 року по 2012 рік та складено акт №638/15/32940386 від 21.12.2012.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 30.01.2012, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по земельний податку з юридичних осіб у сумі 478955, 51 грн.: 383164, 41 грн. основний платіж, 95791, 10 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 7 Закону України №2535-ХІІ від 03.07.1992 „Про плату за землю", п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010, занижено земельний податок на загальну суму 134250, 41 грн.: грудень 2009 року на суму 9793, 41 грн., за 2010 рік на суму 124457 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведено факту права на використання земельної ділянки, ані факту самого використання земельної ділянки позивачем розміром 17 га за адресою м. Сарни, по вул. Заводська, 5.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі (п. 269.1 ст. 269 ПК України).

Згідно з п. 287.1 ст. 287 зазначеного Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

За 2009 - 2012 роки за даними земельно - кадастрової документації площа земельної ділянки ТОВ „Городецький завод „Будматеріали" в межах населеного пункту становить 17 га.

Оскаржуваними судовими рішеннями питання виникнення права користування чи власності ТОВ „Городецький завод „Будматеріали" земельною ділянкою 17 га, тобто одержання останнім відповідного документу (документів) та його (їх) державної реєстрації взагалі не досліджувалось.

Також, управлінням Держкомзему у Сарнинському районі листом № 03-11-848 від 26.09.2012 повідомлено відповідача, що згідно земельно-кадастрових даних станом на 01.01.2009, 01.01.2010, 01.01.2011, 01.01.2012 за ТОВ „Городецький завод „Будматеріали" обліковується земельна ділянка загальною площею 17 га.

Судами обох інстанцій не взято до уваги вимоги п. 286.1 ст. 286 ПК України, де визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Лише після встановлення та визнання доведеними зазначених фактичних обставин, які мають значення для справи, можливий аналіз законодавства, що підлягає застосуванню до відносин між сторонами.

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої ст. 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 ст. 11, частині 1 ст. 138 та ст. 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2013 у справі № 817/1513/13-а задовольнити частково, судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2013 у справі № 817/1513/13-а скасувати.

Справу № 817/1513/13-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді М.В. Сірош
Ю.І. Цвіркун