Справа № 826/15470/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/958/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Леонтович К.Г., Чалого С.Я.,

при секретарі судового засідання: Яроші Д.В.,

за участі представників: позивача Крижова С.В., відповідача Пальчика В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 листопада 2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 р. по справі № 826/15470/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кримська будівельна компанія ЛТД» до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов»язання вчинити дії -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Кримська будівельна компанія ЛТД» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неперерахування на розрахунковий рахунок ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД" грошових коштів у сумі 1 683 288,66 грн., які були стягнені відділом державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим на користь ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД", за платіжними дорученнями: від 19 вересня 2013 року №3472 на суму 109 090,91 грн., від 14 жовтня 2013 року №3864 на суму 1 325 932,59 грн., та від 14 жовтня 2013 року №3869 на суму 248 265,16 грн.; 2) зобов'язати відповідача перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД" грошові кошти у сумі 1 683 288,66 грн., які були стягнені відділом державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим на користь ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД", за платіжними дорученнями: від 19 вересня 2013 року №3472 на суму 109 090,91 грн., від 14 жовтня 2013 року №3864 на суму 1 325 932,59 грн., та від 14 жовтня 2013 року №3869 на суму 248 265,16 грн., на банківський рахунок позивача за реквізитами: р/р 5001 в ПАТ "Банк Національний кредит", МФО 320702.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправної бездіяльності територіального органу Державної казначейської служби України були порушені права позивача у зв»язку із неперерахуванням на розрахунковий рахунок стягувача коштів, стягнених на його користь відділом державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 р., позов задоволено.

Не погоджуючись із ухваленими судовим рішенням, Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу, в якій просить ці рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Скарга обґрунтована невірним застосуванням судами норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судом та обґрунтованість застосування норм матеріального права до вирішення спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів підстав до її задоволення не знаходить.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у відділі державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим знаходились виконавче провадження ВП 39997831 щодо виконання наказу Господарського суд Автономної Республіки Крим від 10 серпня 2012 року №5002-23/250-2012 про стягнення з ПП "Старі Кадаки" на користь ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД" суму боргу у розмірі 2 805 134,47 грн., та виконавче провадження ВП №34222438 щодо виконання наказу Господарського суд Автономної Республіки Крим від 10 грудня 2012 року №5002-10/252-2012 про стягнення з ПП "Старі Кадаки" на користь ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД" суму боргу 243 397,40 грн. та 4 867,76 грн. судового збору.

Вказані виконавчі провадження закінчені на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У листах від 15 жовтня 2013 року №03/15450/к-11 та від 19 грудня 2013 року №03/13131/к-11 відділ державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим повідомив про стягнення з боржника - ПП "Старі Кадаки", відповідних сум боргу, зокрема у розмірі 1 683 288,66 грн., які зараховані на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби у територіальному відділенні Державного казначейства України.

З метою перерахування стягнених коштів на рахунок стягувача відділ державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим направив до Управління Державної казначейської служби у місті Ялта платіжні доручення від 19 вересня 2013 року №3472 на суму 109 090,91 грн., від 14 жовтня 2013 року №3864 на суму 1 325 932,59 грн., та від 14 жовтня 2013 року №3869 на суму 248 265,16 грн., всього на суму 1 683 288,66 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копії листів відділу державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 19 вересня 2013 року №03/14196 та від 14 жовтня 2013 року №03/15309 з відміткою органу державної казначейської служби про отримання датою складання таких листів.

За інформацією відділу державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, вказані вище платіжні доручення з відміткою про сплату не повертались.

Тобто, на рахунок позивача стягнені із боржника кошти в сумі 1 683 288,66 грн територіальним відділенням Державної казначейської служби не перераховані. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до частини першої статті 43 Бюджетного кодексу України передбачено, що в органах Державного казначейства України бюджетним установам відкриваються рахунки у встановленому законодавством порядку.

Згідно положень пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011 (далі по тексту - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр).

Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України.

Відповідно до пункту 4 вказаного Положення Казначейство України відповідно до покладених завдань, зокрема здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів.

Пункт 7 Положення визначає, що Казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення).

За визначенням пункту 1.2 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов'язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 квітня 2014 року №372, депозитні рахунки - це рахунки, які відкриваються в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) та/або установах банків для обліку депозитних сум, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України , бюджетними установами, відокремленими структурними підрозділами бюджетних установ, підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - підприємцями у процесі казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, які відкриваються органами Казначейства у випадках, передбачених законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, за операціями, що не належать до операцій з виконання бюджетів, крім рахунків фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування України та депозитних рахунків митних органів регламентує Порядок казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 21 липня 2014 року №770 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку небюджетні рахунки клієнтів відкриваються органами Казначейства відповідно до законодавства за розділом балансових рахунків 37 "Рахунки інших клієнтів та банків".

За правилами пунктів 5, 6 Порядку органи Казначейства зобов'язані зараховувати на небюджетні рахунки клієнтів кошти, що надійшли за електронними розрахунковими документами протягом операційного дня, у день їх отримання.

Для перерахування коштів з небюджетних рахунків клієнти подають органам Казначейства платіжні доручення у електронній та паперовій формах у кількості примірників, необхідній для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Форма, обов'язкові реквізити, строк дії платіжних доручень та вимоги щодо їх заповнення визначаються Національним банком України.

У платіжному дорученні повинні бути заповнені всі реквізити, передбачені його формою.

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється з урахуванням вимог нормативно-правових актів та повинен містити повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Відповідно до розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26 лютого 2002 року №122 (далі по тексту - Положення про єдиний казначейський рахунок), єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Положення про єдиний казначейський рахунок ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Учасниками СЕП є Державне казначейство України та Головні управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головні управління Державного казначейства України).

Для відображення операцій, проведених через СЕП протягом банківського дня, у центрі оброблення СЕП Державному казначейству України та Головним управлінням Державного казначейства України відкрито технічні рахунки.

З метою відображення у режимі реального часу інформації про стан ЄКР, відкритого в НБУ, на балансі Державного казначейства України відкритий відповідний єдиний казначейський рахунок за відповідним балансовим рахунком Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 28 листопада 2000 року №119 (далі - ЄКР, відкритий на балансі Державного казначейства України).

На ЄКР, відкритому на балансі Державного казначейства України, відображаються операції про рух коштів на рахунках, що відкриті в Державному казначействі України та Головних управліннях Державного казначейства України (далі - органи Державного казначейства України).

ЄКР, відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України (далі - субрахунки ЄКР).

У Державному казначействі України відкриваються та ведуться програмними засобами рахунки в розрізі Головних управлінь Державного казначейства України, які відображають рух коштів на субрахунках ЄКР та несуть аналогічний інформаційний зміст.

Виходячи з викладеного, це кошти зараховані на депозитний рахунок, відкритий органом державної виконавчої служби в органі Державної казначейської служби України, консолідуються на ЄКР, який відкритий на балансі Державного казначейства України; у випадку ж подання відповідним органом державної виконавчої служби платіжних доручень для перерахування з депозитного рахунку коштів, стягнутих з боржника у виконавчому провадженні, вказані кошти мають бути перераховані на рахунки стягувача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої та апеляційної інстанцій, що грошові кошти у сумі 1 683 288,66 грн., стягнені відділом державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим з боржника - ПП "Старі Кадаки", на користь ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД" та зараховані на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, відкритий в органі Державної казначейської служби України, консолідуються на ЄКР, який відритий на балансі Державного казначейства України, а тому саме відповідач має вчиняти дії по перерахуванню на рахунки ТОВ "Кримська Будівельна Компанія ЛТД" належних йому коштів.

Відповідач не надав доказів, які б підтверджували виконання платіжних доручень від 19 вересня 2013 року №3472 на суму 109 090,91 грн., від 14 жовтня 2013 року №3864 на суму 1 325 932,59 грн., та від 14 жовтня 2013 року №3869 на суму 248 265,16 грн., всього на суму 1 683 288,66 грн., поданих відділом державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, та перерахування на рахунок позивача вказаних коштів.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про неможливість виконання вказаних платіжних доручень чи неналежне їх оформлення.

Незважаючи на неодноразові звернення позивача до територіального органу Державного казначейства України про перерахування на його рахунок в банківській установі належних йому коштів (не бюджетних), таке перерахування здійснено не було, що підтверджено матеріалами справи, яким суди дали належну оцінку в сукупності з іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-Х1У грошові кошти, стягнуті з боржника , зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.

Пунктом 12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 передбачено, що органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржника коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Згідно з п. 12.2 Інструкції розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускається видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС.

Відповідно до п. 12.13 Інструкції не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (додатки 4, 5) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 12.14 Інструкції копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Відповідно до п. 12.18 Інструкції при перерахуванні коштів, які належать стягувану - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень.

Пунктом 3.5.Інструкції про безготівкові розрахунки в України в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку від 21 січня 2004 р. передбачено, що банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26 червня 2003 р. № 242 та чинної на момент виникнення спірних правовідносин, депозитні рахунки - рахунки, які відкриваються в органах Державного казначейства та/або установах банків за коштами, які отримали бюджетні установи в тимчасове зберігання згідно з законодавством (без права користування цими коштами, що перебувають на цих рахунках) і з настанням належних умов належать поверненню або перерахуванню за призначенням.

За визначенням п. 1.2 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов»язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2.4.2014 р. № 372, депозитні рахунки - це рахунки, які відкриваються в органах Державної казначейської служби України та/або установах банків для обліку депозитних сум, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки територіальний орган Державної казначейської служби України всупереч наведеним нормам не здійснив дій щодо виконання платіжних доручень від 19 вересня 2013 р. № 3472 на суму 109, 090, 91 грн, від 14 жовтня 2013 р. № 3864 на суму 1 325 9332,59 грн та від 14 жовтня 2013 р. № 3869 на суму 248 265, 16 грн та не перерахував кошти за даними платіжними дорученнями на користь позивача.

У спірних правовідносинах Державна казначейська служба України виконує функції держави через свій територіальний орган, а відтак фактичне припинення діяльності територіального органу не може розглядатись як підстава для позбавлення позивача права на судовий захист своїх прав, порушених територіальним органом відповідача.

Стосовно посилання Державного казначейства в касаційній скарзі на ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якою відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об»єднанням, громадянам України у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію, колегія суддів зазначає, що порушення прав позивача територіальним органом відповідача відбулося у 2013 р., тобто до факту тимчасової окупації території, а відтак не пов»язані з ним.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач -юридична особа, суб»єкт господарювання є зареєстрованим в Україні, де здійснює свою господарську діяльність та є платником податків в Україні.

Відповідно до ст.ст. 3, 13 Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави. Держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб»єкти права власності рівні перед законом.

Колегія суддів зазначає, що усі державні установи, органи України у Автономній Республіці Крим припинили свою діяльність. Структурні підрозділи державної казначейської служби не були організовані поза межами Автономної Республіки Крим у порушення вимог статті 17 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Ця ж стаття передбачає, що Україна зобов'язується вживати всіх можливих заходів передбачених Конституцією та законами України, нормами міжнародного права, для … відновлення порушених внаслідок окупації прав і свобод людини і громадянина на всій території України.

Викладене дає підстави колегії суддів дійти думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, колегія суддів не знаходить.

Твердження касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовує.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 листопада 2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 р. по справі № 826/15470/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді :