Справа № 489/3143/15-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №489/3143/15-а
номер провадження 2-а/489/195/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії УПФ щодо зменшення з 24.10.2011 її пенсії з 88% від заробітної плати на 80% від заробітної плати та нарахування їй переплати; зобовязати відповідача нарахувати і виплачувати пенсію в розмірі 88% від заробітної плати державного службовця з урахуванням виплат, зазначених в графі «інші виплати» довідки ДПА в Миколаївській області від 18.07.2011 та надати до суду звіт про виконання цієї постанови протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

У обґрунтування вимог вказала, що з 18.01.2011 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 88% від заробітної плати. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.11.2011 зобовязано УПФ здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням виплат, зазначених в графі «інші виплати» довідки ДПА в Миколаївській області від 18.07.2011 №3105/9/05-025.

Судове рішення УПФ було виконало та проведено перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат» у розмірі 88% від заробітної плати. Однак, в лютому 2015 року відповідач безпідставно зменшив розмір пенсії з 88% від заробітної плати на 80% та нарахував переплату в сумі 9006,00 грн.

Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними, оскільки з її сторони відсутнє зловживання, що виключає можливість повернення надміру виплачених коштів. Крім того, їй було призначено пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення пенсії, а тому підстав для перерахунку пенсії не має.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 з 18.01.2011 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 88% від заробітної плати.

Із заперечень відповідача видно, що 27.07.2011 ОСОБА_1 звернулася до УПФ із заявою (не встановленого зразка) про перерахунок пенсії згідно з довідкою від 18.07.2011 № 3105/9/05-025, в чому їй відмовлено листом від 01.08.2011.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.11.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2013, позов ОСОБА_1 задоволений, зобовязано УПФ здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням виплат, зазначених в графі «інші виплати» довідки ДПА в Миколаївській області від 18.07.2011 №3105/9/05-025.

Ухвалою вказаного суду від 30.10.2013 розяснено УПФ, що перерахунок пенсії з урахуванням виплат, зазначених в графі «інші виплати» довідки від 18.07.2011 №3105/9/05-025, виданої ДПА в Миколаївській області, необхідно здійснити з 24.10.2011.

Іншою ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.11.2013 розяснено, що перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до постанови суду від 15.11.2011 необхідно здійснити з 24.10.2011 та в подальшому до часу виникнення підстав для її зміни у відповідності до законодавства.

Листами від 06.04.2015 та від 23.04.2015 відповідач повідомив позивача про те, що у вересні 2013 року на виконання постанови суду від 15.11.2011 перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведено у розмірі 88% заробітної плати державного службовця з урахуванням виплат, зазначених в графі «інші виплати» довідки від 18.07.2011 №3105/9/05-025 та здійснено виплату боргу за період з 24.10.2011 по 31.10.2013. Починаючи з 01.11.2013 по 31.01.2015 виплата пенсій ОСОБА_1 здійснювалась у розмірі, обчисленому без урахування рішень суду. У лютому 2015 року розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено з 24.10.2011 у розмірі 80% заробітної плати державного службовця з урахуванням виплат, зазначених в графі «інші виплати» довідки від 18.07.2011 №3105/9/05-025, у звязку із чим виникла переплата пенсії на суму 9006,00 грн.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо правомірності перерахунку пенсії та нарахування переплати.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на пенсію державного службовця, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У письмових запереченнях відповідача вказано, що на момент набуття позивачем права на пенсію державного службовця за 18 років державної служби процент розрахунку її пенсії склав 88 відсотків від заробітку.

З 01.10.2011, на підставі Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 N 3668-VI, наведена норма зазнала змін і передбачає, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом, на підставі змін внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 N 3668-VI до статті 37 Закону України «Про державну службу» відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 88 відсотків від заробітку до 80 відсотків.

Поновлення порушених прав було здійснено в судовому порядку, але з дати подання до УПФ вказаної вище довідки за заявою, встановленої форми, тобто з 24.10.2011.

Вирішуючи питання про застосування закону у часі, необхідно виходити із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 N 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, наведеним Законом прямо передбачена не можливість обмеження розміру пенсії призначеної до набрання ним чинності

Як слідує із рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, а також правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України від 06.02.2012, 25.09.2012, 10.02.2015 (справи №21-322а11, №21-230а12, № 21-630а14), соціальні гарантій не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 20.02.2012, 16.09.2014 (справи № 21-430а11, № 21-314а14), матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру пенсії.

На момент виникнення права на пенсію до складу заробітної плати позивача входили, наведені вище виплати, але за місцем роботи їй було видано довідку без врахування цих виплат, що вплинуло на розмір пенсії, а її розмір становив 88 відсотків від заробітної плати, що відповідало статті 37 Закону України «Про державну службу».

Проте, в порушення покладених обовязків УПФ відмовило позивачу в перерахунку пенсії при зверненні 27.07.2011 з довідкою від 18.07.2011 №3105/9/05-025, хоча зобовязано було надати відповідну розяснювальну допомогу, зокрема, зразок заяви встановленого зразку.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підставою повернення пенсіонером добровільно або стягнення з нього надміру отриманих коштів є зловживання з боку пенсіонера, що стало наслідком переплати пенсії.

Між тим, доказів про вчинення позивачем зловживань (недобросовісності), що призвели до безпідставної виплати сум пенсії, відповідач не надав.

За таких обставин, враховуючи, що на момент виникнення у позивача права на пенсію її розмір складав 88 відсотків від заробітної плати, що відповідало чинній та той момент редакції статті 37 Закону України «Про державну службу», наявність в її заробітній платі «інших виплат», які не були враховані при призначені пенсії та про включення яких в розрахунок розміру пенсії вона вперше звернулася до УПФ 27.07.2011, тобто до змін в законодавстві, відсутність зловживань з її сторони в отриманні пенсії, зменшення відповідачем з 01.10.2011 розміру пенсії з 88 відсотків заробітку до 80 відсотків є неправомірним. У звязку із цим, неправомірним є і нарахування позивачу за період 24.10.2011 по 30.10.2013 утримання в розмірі 9006,00 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача повернути утриманні суми пенсії, а також нараховувати і виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 88 % її заробітної плати державного службовця з урахуванням виплат, визначених в графі «інші виплати» довідки від 18.07.2011, починаючи з 24.10.2011, як встановлено судовим рішенням від 15.11.2011.

Згідно з частинами першою та другою статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки покладення на відповідача обовязку з подання звіту є правом суду, а контроль за виконанням судового рішення може здійснюватися, як судом шляхом зобовязання надати звіт про виконання судового рішення, так і в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», через державну виконавчу службу, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача з покладення на УПФ обовязку, передбаченого статтею 267 КАС України.

Так як відповідач фінансується за рахунок коштів державного бюджету, на підставі статті 94 КАС України з державного бюджету на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 73,08 грн., понесений нею при зверненні до суду, що підтверджується чеком № 1724 від 13.05.2015.

Керуючись статтями 7-12, 70, 71, 159, 161-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва щодо зменшення з 24.10.2011 проценту розрахунку пенсії від заробітку ОСОБА_1 з 88 % до 80 % та нарахування переплати за період з 24.10.2011 по 30.10.2013 в розмірі 9006,00 грн.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва повернути ОСОБА_1 протиправно утриманні суми пенсії та нараховувати і виплачувати їй пенсію в розмірі 88 відсотків від заробітної плати державного службовця з урахуванням виплат, визначених в графі «інші виплати» довідки ДПА в Миколаївській області від 18.07.2011 №3105/9/05-025, починаючи з 24.10.2011.

Присудити на користь ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст постанови

підписано 25.06.2015.