Справа № 816/3712/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/7872/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Леонтович К.Г., Чалого С.Я.,

при секретарі судового засідання: Яроші Д.В.,

за участі представника позивача Письмака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Полтавської митниці ДФС на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі №816/3712/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МГ Автомотів" до Полтавської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "МГ Автомотів" звернулося в суд з позовом до Полтавської митниці Міндоходів, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/000080/2; визнати протиправною та скасувати картку відмови від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/00236, визнати протиправними дії відповідача при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 9 вересня 2014 року №806020002/2014/009269; зобов'язати провести митне оформлення імпортного товару за заявленою митною вартістю згідно електронної митної декларації від 9 вересня 2014 року №806020002/2014/009269, за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнані протиправними дії Полтавської митниці Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Полтавській області при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 9 вересня 2014 року №806020002/2014/009269 із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 Митного кодексу України. Визнане протиправним та скасоване рішення відповідача у Полтавській області про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/000080/2. Визнана протиправною та скасована картка відмови відповідача у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/00236. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Полтавська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 9 вересня 2014 року ТОВ "МГ Автомотів" до митного оформлення був заявлений товар "глушники та вихлопні труби до легкових автомобілів", задекларований за кодом згідно УКТЗЕД з країни походження Польща за МД №806020002/2014/009269 (електронне декларування).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до методу визначення митної вартості №1 позивачем були надані документи: зовнішньоекономічний контракт від 1 серпня 2014 року №1/2014; рахунок-фактура від 5 вересня 2014 року №FE/14/154; специфікація до рахунку-фактури від 5 вересня 2014 року №154; протокол загрузки до фактури (пакувальний лист) від 5 вересня 2014 року №FE/14/154; страховий поліс від 5 вересня 2014 року №0034/23г/14по; комерційна пропозиція від 1 серпня 2014 року; заява про купівлю іноземної валюти від 8 вересня 2014 року №142; довідка транспортних витрат від 8 вересня 2014 року №267; довідка транспортних витрат від 8 вересня 2014 року №08/09-1 (за автопослуги), рахунок фактура від 8 вересня 2014 року №08/09-1 (за автопослуги), генеральний договір добровільного страхування вантажів від 18 лютого 2014 року №0034г/14по; договір перевезення вантажу від 1 червня 2014 року; митна декларація відправника від 5 вересня 2014 року №14PL394010Е0271820; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 5 вересня 2014 року №355482; комерційна пропозиція від 1 серпня 2014 року; сертифікат про походження товару №PL/MF/AK0143388; технічний опис від 5 вересня 2014 року; сертифікат відповідності від 3 грудня 2012 року №UA1.021.0218129-2.

Митна вартість товару визначена позивачем у митній декларації за основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), щодо товарів які імпортуються.

Декларанту було запропоновано подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, інші документи за власним бажанням

Декларантом були надані додаткові документи: платіжне доручення в іноземній валюті від 11 вересня 2014 року №151, платіжне доручення від 18 вересня 2014 року 635, специфікація виробника товару від 5 вересня 2014 року №154, експертний висновок торгово-промислової палати від 10 вересня 2014 року №В-5005, каталог продукції виробника товару, лист-довідка щодо призначення елементів вихлопної системи автомобілів від 5 вересня 2014 року.

На підставі отриманих від позивача документів та цінової інформації, отриманої з ЄАІС ДМСУ Полтавською митницею 19 вересня 2014 року прийняте рішення про коригування митної вартості товару №806020002/2014/000080/2, згідно якого митна вартість задекларованого товару визначена із застосуванням резервного методу відповідно ст.64 Митного кодексу України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на МД від 10 вересня 2014 року №100250003/4/85542.

Також відповідачем виставлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00236. ТОВ "МГ Автомотів" відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, або у пропуску через митний кордон, а також роз'яснено, що митне оформлення можливе за умови застосування рішення про визначення митної вартості товару від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/000080/2.

Задовольняючи позовні вимоги в частині суди виходили з того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості, при цьому митним органом не надане належне обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості,

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи спір між сторонами виник щодо правомірності рішення відповідача від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/000080/2, картки відмови від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/00236, а також дій відповідача при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 9 вересня 2014 року №806020002/2014/009269.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 р. №4495-VI(далі - МК України).

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до гл. 9 цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У ст.53 МК України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З оскаржуваного рішення, зокрема зі змісту графи 33 вбачається, що подані позивачем документи не містять обставин, зазначених ст.53 Митного кодексу України, а саме: документи містять розбіжності, зокрема, згідно рахунку-фактури від 5 вересня 2014 року №FE/14/154 умовами поставки товару є EXW-Wysocko Wielkie, однак згідно пункту 5.2 умов договору від 1 серпня 2014 року №1/2014, міститься інша інформація, вартість завантаження та оформлення експортної декларації включені у вартість товару. Надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності п.9.1. Офіційних правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року "E"-термін покладає на продавця мінімальні зобов'язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця. З іншого боку, як часто відбувається на практиці, продавець може допомагати покупцю завантажити товар на транспортний засіб, наданий останнім. Хоча термін EXW краще відображував би це явище, якби коло зобов'язань продавця охоплювало й відвантаження, автори визнали за бажане збереження традиційного принципу мінімальних зобов'язань продавця за умовами терміна EXW, щоб їх можна було застосовувати тоді, коли продавець не хоче приймати ніяких зобов'язань щодо відвантаження товару. Якщо покупець бажає покласти на продавця ці додаткові обов'язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

Таким чином, термін EXW не виключає можливості покладання на продавця додаткового обов'язку по відвантаженню товару, за умови обов'язкового закріплення такого обов'язку в договорі купівлі-продажу.

Судами встановлено, що згідно пункту 5.2 умов договору від 1 серпня 2014 року №1/2014, вартість завантаження та оформлення експортної декларації включені у вартість товару, що не суперечить Офіційним правилам тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати.

У ч.3 ст.53 Кодексу передбачений перелік документів, які митний орган може вимагати у декларанта у разі, якщо документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Це, зокрема, транспортні (перевізні) документи, виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст. 58 МК. Крім того, на виконання ч.3 ст. 53 МК України декларант також подав додаткові документи.

Підставою за якою відповідач вважає не підтвердженою, додатковими документами наданими позивачем, заявлену митну вартість товарів у графі 33 спірного рішення зазначена така: у листі фірми-продавця від 1 серпня 2014 року пропозиція продажу товару має обмежений термін дії (поставка до 30 вересня 2014 року) та не дає можливості відповідачу порівняти умови продажу на експорт для інших покупців, що суперечить рекомендаціям статті VII Генеральної угоди про тарифи та торгівлю; каталог продукції виробника, який наданий як додатковий документ не містить інформації щодо вартості оцінюваних товарів і не може бути використаний митними органами для підтвердження числових значень митної вартості оцінюваних товарів; у наданому на розгляд експертному висновку Полтавської торгово-промислової палати від 10 вересня 2014 року №В-5005 експерт посилається на комерційні взаємовідносини між продавцем та покупцем, орієнтовані на цінову політику фірми виробника безпосередньо для ТОВ "МГ Автомотів" та проведеним аналізом пропозицій на ринку України. При визначенні вартості товару експертом не був проведений аналіз цін на аналогічні (подібні) товари, за якими товар пропонується виробниками, експортерами, враховуючи країну виробництва, комерційний рівень, зокрема, умови поставки.

Відповідно ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що декларант подав документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, претензій до достовірності і об'єктивності наданих декларантом документів у відповідача не було, тому суди дійшли правильного висновку, що відповідач не мав правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи вищевикладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що відповідачем не була доведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення за резервним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору.

Виходячи з вищенаведеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірних висновків про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Полтавської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі №816/3712/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: