Справа № 676/503/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/503/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк В.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання дій щодо проведення утримання з пенсії неправомірними та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Кам»янці- Подільському та Кам»янець- Подільському районі Хмельницької області від 04.12.2013 року № 506 про утримання переплати з пенсії .

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 23.03.2015 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач з 09.09.2005 року перебуває на обліку в УПФУ і отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року.

Відповідно до п.1 Постанови КМУ № 198 від 11.03.2009 року та до п.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, у період з 01.04.2009 року по 30.11.2013 року було здійснено підвищення до пенсії та доплату до прожиткового мінімуму.

При проведенні в 2013 році звірки одержувачів пенсій УПФУ з державним реєстратором застрахованих осіб було встановлено, що з 10.04.2007 року позивач був зареєстрований, як приватний підприємець, який припинив підприємницьку діяльність 14.04.2011 року та не повідомив УПФ про дані обставини та в зв»язку із цим відповідачем прийнято рішення № 506 від 04.12.2013 року про утримання з пенсії ОСОБА_2 переплати за період з 01.04.2009 року по 30.11.2013 року в розмірі 2716,11 грн., починаючи з 01.01.2014 року, в розмірі 20% від пенсії до повного повернення, про що позивачу стало відомо із листа УПФУ від 16.12.2014 року за № 186/3-07.

Вважаючи зазначені дії незаконними позивач звернувся до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції задовільняючи позовні вимоги, виходив з того з наступного.

Відповідно до ст.50 Закону визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонерами добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку .

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-ІУ обов»язок внесення відомостей щодо реєстрації та припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця до ЄДР , є виключною компетенцією державного реєстратора.

Тобто, дії відповідача щодо проведення утримання з пенсії позивача є неправомірними, тому рішення № 506 від 04.12.2013 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а стягнена переплата поверненню, оскільки позивач, реєструючись у державного реєстратора, як підприємець та одержувач пенсії, повідомив УПФ через державного реєстратора про дату проведення державної реєстрації його, як фізичної особи-підприємця з 10.04.2007 року, а пізніше 26.01.2011 року повідомив і про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що підтверджується копією особової справи позивача, яка знаходилась в Пенсійному фонді і була надана суду відповідачем та копією реєстраційної справи № 2-676-012667-51, наданої по ухвалі суду Реєстраційною службою.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, оскільки обов'язок повідомлення органів пенсійного фонду покладений на державного реєстратора , то вина у не повідомленні Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області у ОСОБА_2 відсутня, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів із вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 2 п.2.21 «Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій» № 22-1 від 25.11.2005 року - у разі працевлаштування (початку діяльності, пов»язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку, як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов»язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви.

Статтею 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено обов'язок пенсіонерів повідомляти органи, що призначають пенсії про зміну умов, що впливають на виплату пенсій.

Згідно зазначеній статті, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Також, при подачі заяви до органів пенсійного фонду, особі роз'яснюється про обов'язок особи своєчасно повідомити відділ пенсійного забезпечення про прийняття на роботу, звільнення та інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення.

Відповідно статті 103 вказаного закону суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Тобто, законодавством передбачено можливість органів ПФ відраховувати надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку суми пенсії.

Згідно матеріалів справи, позивач з 10.04.2007 року був зареєстрований, як приватний підприємець, який припинив підприємницьку діяльність 14.04.2011 року в зв'язку з чим у період з 01.04.2009 року по 30.11.2013 року утворилась переплата розмірі 2716,11 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконання державним реєстратором свого обов'язку щодо повідомлення органів ПФ про реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця , не звільняє позивача від обов'язку повідомити органи ПФ про зміну умов, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення, покладеного на нього Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно ст. 53 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" державні реєстратори за порушення законодавства у сфері державної реєстрації несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.

Тобто, у разі невиконання державним реєстратором обов'язків передбачених вказаним законом, він несе відповідальність встановлену законом, відповідно до ст.53 зазначеного закону, що не впливає обов'язок в даному випадку позивача повідомлення відповідних даних органам ПФ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку, наявна вина позивача у формі неповідомлення Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати (в даному випадку про свою реєстрацію як фізичної особи-підприємства), що спричинило виникнення суми переплати пенсії, через виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка б у випадку повідомлення про зазначені обставини не підлягала б виплаті, оскільки виплачується тільки непрацюючим пенсіонерам.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області правомірно прийняло рішення від 04.12.2013 року № 506 про утримання переплати пенсії, а отже підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, відсутні.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

ОСОБА_3