Справа № 2а-0770/2485/11
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/47504/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Чопської митниці Міндоходів

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року

у справі № 2а-0770/2485/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс»

до Чопської митниці Міндоходів

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області

про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» (далі - ТОВ «Голден Фрутс») звернулось до суду з адміністративним позовом до Чопської митниці Міндоходів, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товарів № 305000006/2011/100012/2 від 04 лютого 2011 року;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №305020041/1/00003 від 04 лютого 2011 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму переплати податку на додану вартість у розмірі 55608,24 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення про визначення митної вартості товарів № 305000006/2011/100012/2 від 04 лютого 2011 року;

- визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України № 305020041/1/00003 від 04 лютого 2011 року;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Голден Фрутс» суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 55608,24 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року, постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення про визначення митної вартості товарів № 305000006/2011/100012/2 від 04 лютого 2011 року;

- визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України № 305020041/1/00003 від 04 лютого 2011 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо визначення митної вартості товарів, у зв'язку з тим, що декларантом раніше здійснювалось розмитнення ідентичного товару за іншою ціною, у зв'язку з ненаданням декларантом на вимогу митного органу додаткових документів, митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товарів.

Крім того, Головне управління Держаної Казначейської служби України у Закарпатській області подало заяву про приєднання до касаційної скарги Чопської митниці Міндоходів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі № 2а-0770/2485/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 КАС України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, у будь-який час до закінчення касаційного розгляду мають право приєднатися до касаційної скарги, підтримавши її вимоги.

Розглянувши заяву про приєднання до касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає за можливе її задовольнити та приєднати заяву Головного управління Держаної Казначейської служби України у Закарпатській області до вказаної касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що 20 січня 2011 року між ТОВ «Голден Фрутс» та фірмою Nagyidai es tarsa KFT/4516 Demecser Esze TAMAS U.7, Угорщина укладено Контракт за № 11 щодо поставок свіжих фруктів.

Відповідно до вказаного контракту 03 лютого 2011 року позивач, з метою митного оформлення товару, а саме: продукти рослинного походження: цитрусові плоди, мандарини, свіжі, сорт CLEMENTINE, без кісточок, калібру (46-56 мм), врожай 2010 року, не в первинній упаковці, виробник BETXI-EXPORT COOP. V. Іспанія, країна виробництва ES, країна походження Іспанія подав до митного органу митну декларацію за № 305020041/2011/000417 та інші документи, необхідні для здійснення митного оформлення товару, розрахувавши митну вартість за ціною договору (вартість операції). Митна вартість товару зазначено у розмірі 119594,65 грн. (тобто за рівнем митної вартості 0,58 євро/кг).

Не погоджуючись із визначеною у ВМД декларантом митною вартістю товару, митний орган запропонував позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: експортну декларацію країни відправлення (копія); прайслисти фірми виробника; калькуляція фірми виробника.

Позивач не надав вказані митним органом документи по причині їх відсутності у нього.

Розглянувши подані документи, відповідачем скориговано митну вартість товару на рівні 17241,24 євро (0,9166 євро/кг), про що прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 305000006/2011/100012/2 від 04 лютого 2011 року, в якому митний орган самостійно визначив митну вартість товару за ціною угоди щодо ідентичних товарів.

Рішення мотивовано тим, що митний орган не погодився з митною вартістю товарів, визначеною декларантом.

04 лютого 2011 року відповідачем видано картку відмови у прийнятті митної декларації, в якій було зазначено, що митна декларація не може бути прийнята/товари не підлягають митному оформленню/товари й транспортні засоби не підлягають пропуску через митний кордон України з таких причин: заниження митної вартості при імпорті.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування, стягнення коштів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в частині скасування спірних рішень митного органу, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що митний орган не довів законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення. Позивачем надано вичерпний перелік документів, які містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення митної вартості товарів

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Суд розглядає справу у межах доводів касаційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України.

Відповідно до ст. 259 МК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 265 МК України передбачено, що митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Відповідно до ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Згідно з пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок декларування митної вартості товарів) для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактуру (інвойс); банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Як встановлено судами, для підтвердження визначеної митної вартості товарів позивачем разом із декларацією митної вартості, додано усі документи, передбачені чинним законодавством, на її підтвердження.

Витребування ж митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей, якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару відповідно до ч. 3 ст. 265 МК України, зобов'язавши декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення, у разі ненадання ним додаткових документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Витребовуючи додаткові документи, відповідачем не зазначено, які саме відомості ці документи мають підтвердити або які розбіжності у поданих для митного оформлення товару документах усунути, з огляду на те, що позивачем для митного оформлення товару разом з вантажною митною декларацією надані усі необхідні для підтвердження заявленої ним митної вартості документи.

Посилання митного органу в спірному рішенні про визначення митної вартості товарів та в судах першої, апеляційної інстанцій на ту обставину, що позивач раніше вже здійснював митне оформлення ідентичних товарів, декларуючи їх митну вартість на рівні 1,26 доларів США/кг (0,9166 євро/кг), як на підставу законності спірних рішень, не може бути взято судом до уваги з огляду на те, що країна походження та виробник товару відрізняються від країни походження та виробника товару, відносно якого митним органом раніше прийнято рішення про визначення митної вартості товарів. Зазначені обставини, відповідно до ст. 268 МК України, є перешкодою для визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів, про що обґрунтовано зазначено судами.

Крім того, варто зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Рішення про митне оформлення товару не може базуватися виключно на інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення. Тому, така інформаційна база не містить всіх об'єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, скасувавши спірні рішення відповідача. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 217, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Чопської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: