Справа № 379/759/15-а
Суддя: Василенко О. М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/759/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Василенко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, третя особа: управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади та зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом, в якому просить визнати протиправними рішення відповідача щодо відмови у перерахунку та видачі йому довідки про заробітну плату за період виконання службових обовязків в зоні відчуження з 27.04.1986 року по 30.04.1986 року за його заявою, зобов'язати відповідача провести перерахунок та видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, відповідно до маршрутного листа №20/П-97 від 02.08.2010 року, виданого ГУ МВС України в Київській області за період з 27.04.1986 по 30.04.1986 року з урахуванням: посадового окладу (115 крб.) та окладу за спеціальне звання (120 крб.) в подвійному розмірі та кратності 4, відповідно до зони небезпеки ( ІІІ зона небезпеки м. Припять), підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю, оплата праці за роботу в зоні відчуження у вихідний день в подвійному розмірі та кратності 4 м. Припять ( 27 квітня 1986 року була неділя). Крім того, просить допустити негайне виконання рішення, звільнити його від сплати судового збору, відповідно до наданих йому пільг.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновком рішення відповідача про відсутність підстав для перерахунку заробітної плати та видачі довідки, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає положенням ряду нормативно-правових актів колишнього СРСР.

В судове засідання позивач не зявився, належним чином повідомлений, проте вказав в позовній заяві про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлена, причини неявки суду не повідомила, проте подала заперечення, яким позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Обґрунтовуючи свої заперечення пояснила, що першим документом після аварії на Чорнобильській АЕС, який визначав умови оплати праці громадян, що виконували роботи в 30-кілометровій зоні, була постанова ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦ РПС від 07.05.1986р. №524-156(аналогічна постанова ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 08.05.1986р. №168). Ці документи дозволяли керівникам підрозділів проводити оплату праці робітників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% тарифним ставкам (відрядним розцінкам) і посадовим окладам. Конкретні розміри підвищення вказаних тарифних ставок (розцінок) і окладів встановлювалися з урахуванням складності і терміновості виконуваних робіт.

Військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обовязки в зоні ЧАЕС, передбачалося виплачувати посадові оклади за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі.

17.05.1986 р. ОСОБА_2 Міністрів СРСР приймається розпорядження №964, згідно з яким оплата праці працівникам підприємств, розташованих у зоні ЧАЕС провадилась у III зоні небезпеки - у 5-кратному, II - у 4-х кратному, І - у 3-х кратному розмірі в порівнянні з встановленими нормами.

Оплата праці працівників і службовців, відряджених у зону Чорнобильської АЕС згідно з постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВІДРПС від №665-195 (постанова ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпофради від 10.06.1986 року .№207-7) здійснювалася на роботах в III, II, І зонах небезпеки відповідно в 4-х,3-х і двох кратному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи «із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи», тобто без їх підвищення на 100%.

ОСОБА_2 Міністрів України СРСР від 23.05.1986 р. № 1031-р на військовослужбовців, начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аврії на ЧАЕС, було розповсюджено порядок і розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 р.№964-рс. При цьому грошове, забезпечення в підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького ряду також з окладів за військове або спеціальне звання, тобто в одинарному розмірі. ОСОБА_3 законів про працю Української РСР на працівників органів внутрішніх справ не поширювалися, в тому числі й щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні дні, святкові і неробочі дні, надурочні і нічні години, тощо. Виплата премії у розмірі 60% повинна бути документально підтверджена.

Що стосується додаткової оплати праці за роботу в нічний час та вихідні і святкові дні під час ліквідації аварії на ЧАЕС, то вона проводилась лише тим працівникам, умови оплати праці яких регламентуються ОСОБА_3 Законів про працю України, дія якого на осіб рядового і начальницького складу не поширюється. На них поширювалась дія п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 23.10.05.1973 р № 778, яким було встановлено ненормований робочий час для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

При вирішенні справи просить врахувати норми ст. 99,100 ОСОБА_3 адміністративного судочинства України та відмовити позивачу у задоволенні позову.

На підставі ст. 122, ч. 6 статті 128 ОСОБА_3 адміністративного судочинства України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Таращанському районі Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що відповідачами не заперечується та підтверджується посвідченням серії А №123790, виданим Київською облдержадміністрацією 23.12.1999 року та вкладкою до посвідчення.

Згідно із довідкою, виданою Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль, з 27 по 30 квітня 1986 року по місцю роботи Таращанського РВ ГУ МВС України позивачу виплачена заробітна плата в сумі 126,90 карб. З урахуванням коефіцієнта 4.

01 грудня 2014 року позивач звернувся до начальника Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою з проханням провести перерахунок заробітної плати за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження м. Чорнобиль, відповідно до маршрутного листа №20/П-94 від 02.08.2010 року та видати йому довідку про заробітну плату з урахуванням: посадового окладу та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі з урахуванням кратності ІІІ, роботи у вихідний день з оплатою в подвійному розмірі з урахуванням кратності ІІІ та підвищення посадового окладу за роботу на території з підвищеною радіоактивністю на 15%.

16 грудня 2014 року відповідач видав довідку за № 13/4-1-616, яка носить лише інформаційний характер та підтверджує зайнятість позивача, в період з 27.04.1986 року по 30.04.1986 року, включно, на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та право на державну пенсію на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України у статті 46 встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» вказано, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 ОСОБА_2 Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_2 Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_4 Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Як вже було зазначено, відповідачем при видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження з 27.04.1986 року по 30.04.1986 року,. включно, враховано 3-кратний розмір тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату з урахуванням зони безпечності 2 (м. Чорнобиль) та 6- годинний робочий день.

ОСОБА_4 Міністрів СРСР і Всесоюзної центральної ради Профспілок від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, занятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» (п.5) (постанова ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Укрпрофради в червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобігання забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Оплата роботи у зоні відчуження у святкові дні (частина друга статті 73) та у вихідні провадилась за правилами статті 107 КЗпП Української PCP ( 322-08 ) за фактично відпрацьовані у святковий чи вихідний день години, із застосуванням показників кратності зокрема, відрядникам - за подвійними відрядними розцінками.

Відповідно до статей 67, 68 КЗпП Української PCP загальним вихідним днем є неділя.

Позивач з 27.04.1986 року по 30.04.1986 року, включно, брав участь у заходах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому 27.04.1986 року була неділя вихідний день.

У відповідності до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_4 професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року).

Відповідно до п.п. 1 п.1 ОСОБА_4 №207-7 від 10.06.1986 року ОСОБА_4 Міністрів УРСР і Української ОСОБА_5 профсоюзів "Распространили на работников предприятий, организаций и учреждений, независимо от ведомственной подчиненности (включая лиц, временно переведенных и командированных), а также на военнослужащих и военных строителей, занятых на указанных работах, действие пунктов 1 (на период проведения этих работ) и 10 постановления ЦК КПСС, Президиума Верховного Совета СССР, Совета Министров СССР и ВДСПС от 7 мая 1986 г. N 524- 156( у0524400-86 ) (подпункты 1 и 10 пункта 1 постановления Совета Министров УССР от 8 мая 1986 г. №168-5 ( 168с-86-п ) Предоставили право руководителям министерств и ведомств и их заместителям производить оплату труда работников, занятых на работах по ликвидации последствий аварии в соответствующих зонах опасности, в размерах, предусмотренных распоряжением Совета Министров СССР от 17 мая 1986 г. N 964 ( У0964400-86 )." "Установили, что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы".

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР, ОСОБА_5 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( у0524400-86 ) та на підставі розпорядження ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. N 1767 (розпорядження ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. N 530-рс ( 530-86-р ) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15 %.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29.10.1992року №09-3751/1032/Зк/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09.06.1995 року №224/8.13 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до розрахунків, зазначених у довідці ч-280 від 18.12.2014 року, відповідачем при розрахунку оплати праці позивачу за дні роботи в зоні відчуження не враховано: подвійного розміру при оплаті заробітної плати, подвійного розміру при оплаті роботи у вихідний день та збільшення посадового окладу на 15% за роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю. Розрахунок проведено згідно методики Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Отже, дії відповідача з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році є протиправними.

Частиною 1 статті 11 ОСОБА_3 адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 ОСОБА_3 адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що відповідачем не було надано заперечень на позов по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Досліджуючи законодавство та судову практику, зокрема постанову Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2013 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року за позовом ОСОБА_6, суд дійшов висновку, що позивач має право на збільшення окладу до 15%.

Так, відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР, ОСОБА_5 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986р № 524-156( у0524400-86) та на підставі розпорядження ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. № 1767 ( розпорядження ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. № 530-рс ( 530-86-р) тарифні ставки працівників , які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15%. Дана постанова є єдиним документом, який регламентує порядок оплати праці, в тому числі військовослужбовців та повинна бути врахована.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст. 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Згідно зі статтею 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин, враховуючи доведеність з боку позивача його роботи в зоні відчуження протягом 4 днів, а з них 1 вихідного дня, суд вважає, що позивачу необхідно зробити перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням зазначених вище постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідний день та на збільшення окладу до 15%, отже, позов підлягає задоволенню.

Адміністративний позов був поданий особою, що звільнена від сплати судового збору, відтак положення статті 94 КАС України щодо розподілу судових витрат в даному випадку застосуванню не підлягає.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 8, 9, 10,11, 14, 69, 70-72, 86, 94, 122, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України; ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про оплату праці»; ЗУ «Про правонаступництво України»; ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195; наказом МВС СРСР №0130 від 11.05.1986 року та № 0189 від 30.06.1986 року; Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР, ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( у0524400-86 ); розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. N 1767 (розпорядження ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. N 530-рс ( 530-86-р); суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у перерахунку та видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату за період виконання ним службових обовязків в зоні відчуження з 27.04.1986 року по 30.04.1986 року з урахуванням - посадового окладу, в розмірі 115 крб., та окладу за спеціальне звання, в розмірі 120 крб., в подвійному розмірі та кратності IV, підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю та оплати праці за роботу в зоні відчуження, у вихідний день - 27 квітня 1986 року (неділя), в подвійному розмірі та кратності IV.

Зобовязати управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області провести перерахунок та видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження відповідно до маршрутного листа № 20/П-97 від 02.08.2010 року, виданого ГУ МВС України в Київській області за період з 27.04. 1986 року по 30.04.1986 року з урахуванням: посадового окладу, в розмірі 115 крб., та окладу за спеціальне звання, в розмірі 120 крб., в подвійному розмірі та кратності IV, відповідно до зони небезпеки ( ІІІ зона небезпеки м. Припять), підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю та оплати праці за роботу в зоні відчуження, у вихідний день - 27 квітня 1986 року (неділя), в подвійному розмірі та кратності IV.

ОСОБА_4 може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

СуддяОСОБА_7