Справа № 22-а-15849/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія99Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Волохова Л.А.,

суддів: Олійника В.І., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області про стягнення щомісячної державної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області, посилаючись на те, що вона є дитиною війни. Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивона має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, відповідач у 2006-2007 роках такої допомоги їй не виплачував, а в 2008 році виплачував лише 10 відсотків. Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рікположення ст.6 вищезазначеного Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Також, в 2009 році вказані виплати були обмежені.

Недоплачена їй сума грошової допомоги за період 2006 року складає 1290,60 грн., за 2007 рік у сумі 1442,70 грн., за 2008 рік у сумі 1158,60 грн., за 2009 рік у сумі 597,60 грн., а всього за вказаний період 2006-2009 р.р. 4489,50 грн.

Вважала, що невиплата відповідачем вказаної соціальної допомоги суперечить діючому законодавству і порушує її право на отримання такої допомоги.

Просила визнати відмову відповідача щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2006-2009 р.р. протиправною та стягнути з управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2009 роки в сумі 4489,50 грн., а з липня 2009 року виплачувати щомісячно відповідно до вимог закону.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01 вересня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано відмову управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області щодо виплати щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст..6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипротиправною.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період з 22 травня 2008 року з наступною виплатою в такому ж розмірі до зміни в законодавстві.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволені позову позивачці відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипозивачка має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте така надбавка виплачувалась йому у значно меншому розмірі.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року було визнано неконституційними норми Закону України Про державний бюджет України на 2008 рікв частині зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій дітям війни.

За таких обставин, ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із того, що з моменту прийняття рішення Конституційним судом України, тобто з 22 травня 2008 року УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дія якої була відновлена і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку в частині необхідності нарахування вказаних коштів, тому постанова в цій частині є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, колегія суддів не можне погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат з 22 травня 2008 року, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги не врахував, що позовну заяву подано 10 липня 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві а.с.2), а тому проводити розрахунок та доплату до пенсії позивачу слід з 10 липня 2008 року.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, тому з врахуванням вимог закону постанову суду необхідно змінити в частині періоду стягнення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про зміну постанови суду від 01 вересня 2009 року в цій частині.

В іншій частині постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та повинна бути залишена без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 вересня 2009 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата ОСОБА_3 щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, зазначивши даний період від 10 липня 2008 року, з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий ОСОБА_4
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_5