Справа № 802/2465/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/2465/14-а
У Х В А Л А

25 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Александровій К.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про роз'яснення постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов`язати нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу ,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобовязання нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та забов`язати нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу - скасовано, прийнято нову постанову.

Адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області №233-о від 04.07.2013 року "Про результати службового розслідування"; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного фінансового інспектора Могилів-Подільської об'єднаної державної фінансової інспекції з 04 липня 2013 року; зобов'язано Державну фінансову інспекцію у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.07.2013 року по 21.10.2014 року; стягнуто з Державної фінансової інспекції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

15 грудня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області подано заяву про розяснення рішення суду у справі №802/2465/14-а.

В судовому засіданні представник відповідача вказав на безпідставність поданої заяви.

Позивач послався на розсуд суду.

Заявник надіслав листа про розгляд заяви за відсутності представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій.

Суд апеляційної інстанції ухвалив провести розгляд заяви за відсутності представника заявника, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви про розяснення постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи подану заяву відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області вказує, що державним виконавцем Мельник Тетяною Петрівною 28.11.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа.

В ході здійснення виконавчого провадження, 05.12.2014 р. до відділу примусового виконання рішень надійшов лист Державної фінансової інспекції у Вінницькій області від 05.12.2014 р. за №02-10-28-14/8071, в якому повідомлялось, що Держфінінспекцією нараховано та відповідно до платіжного доручення №1283 від 03.12.2014 ОСОБА_1 виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.07.2013 по 21.10.2014 у відповідності до положень чинного законодавства, в підтвердження чого надано копію платіжного доручення №1283 від 03.12.2014 р. про перерахунок ОСОБА_1 9099,28 грн.

Крім цього, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області надано копію розрахунково-платіжної відомості за грудень 2014 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано 44243,01 грн., з яких відраховано податки, 1130 грн. - коштів отриманих в ПП «Шляхбуд-комплект» та 24083,76 грн. коштів, отриманих в Томашпільському районному центрі зайнятості.

Також Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області було надано копію листа Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 02.12.2014 №08-5489, в якому повідомлялось, що при розрахунку можна урахувати Постанову Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», де відповідно до пункту 32, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Однак, 09.12.2014 у відділ примусового виконання рішень надійшов лист ОСОБА_1В від 09.12.2014, відповідно до якого останній вважає неправомірним відрахування з нарахованої йому заробітної плати коштів в сумі 1130 грн., які отримані ним в ПП «Шляхбуд-комплект» та в сумі 24083,76 грн., які отримані в Томашпільському районному центрі зайнятості у звязку з тим, що: у постанові суду вказано про зобов'язання відповідача (ДФІ у Вінницькій області) виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з дня незаконного звільнення і по день поновлення на роботі; у разі отримання допомоги по безробіттю після звільнення Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області ОСОБА_1 була би отримана допомога в сумі 4896 грн.

Таким чином, державному виконавцю є незрозумілим, при нарахуванні заробітної плати за час вимушеного прогулу чи правомірним є відрахування допомоги, отриманої в Томашпільському районному центрі зайнятості та коштів, отриманих в ПП «Шляхбуд-комплект», внаслідок чого незрозумілі подальші виконавчі дії, які мають бути вчинені державним виконавцем відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Тобто, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Також роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення, а саме, мають місце положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Таким чином, з аналізу наведеної статті вбачається, що роз'яснено може бути постанову або ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її неможливо виконати, оскільки високою є ймовірність неясності резолютивної частини рішення. Тому механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане КАС України.

З приводу вищевказаного, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, у п. 32 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Так в судовому засіданні представником було надано платіжні доручення, які стверджували про сплату Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області усієї суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю згідно з п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Отже, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області виконано усі зобовязання щодо повернення допомоги по безробіттю виплаченої ОСОБА_1

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання виставлені в заяві про розяснення постанови суду, зокрема чи підлягають утриманню, з нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу, кошти (допомога по безробіттю), отримані ОСОБА_1 в Томашпільському центрі зайнятості та в ПП «Шляхбуд-комплект» є питаннями вчинення державним виконавцем виконавчих дій, а не питаннями незрозумілості резолютивної частини рішення суду.

Таким чином, з аналізу статті 170 КАС України випливає, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, резолютивна частина постанови суду від 21.10.2014 року, є доступною та не потребує роз'яснення.

Отже, заява відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про роз'яснення постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року є необґрунтованою, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 170, 195, 196, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про роз'яснення постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі "30" грудня 2014 р.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

ОСОБА_3