Справа № 2-а-120/10
Суддя: Черкова Н. Т.
Дата ухвалення: 2010-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-120/10
Провадження № _______________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Черкової Н.Т.

при секретарі Македонській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, інспектора ДПС БДПС для обслуговування м. Дніпропетровська молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови АЕ №148889 від 13 лютого 2010 року по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову АЕ №148889 від 13.02.2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.03.2010 року нею одержано Постанову АЕ №148889 по справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2010 року, складену інспектором ДПС молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 на її ім'я про скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України. В описовій частині постанови зазначено, що ніби то 13.02.2010 року о 13-40 годині керуючи автомобілем Шевроле д/н АЕ 6968 здійснив зупинку та стоянку під мостом №2 по вул. Плеханова у м. Дніпропетровськ. Додатком до зазначеної постанови було прикріплені роздруковані фотографічні зображення автомобіля НОМЕР_1, що належить їй на праві власності.

Вважає складену постанову протизаконною з наступних підстав.

Зазначена постанова винесена за результатами застосування фіксації порушень ПДР засобами фото- та відео фіксації, що працюють у автоматичному режимі. Проте така постанова не відповідає вимогам закону з таких підстав. Прилад, яким проводиться нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР не є автоматичними засобами фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо. Між тим, ст.. 14-1 КпАП України передбачає, що для її застосування необхідно щоб фіксація велася саме засобами фото- або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і , зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

У тексті постанови зазначено, що вона, власник транспортного засобу, мусить сплатити адмінстягнення 260 гривень. Проте, для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. На місці ніби то порушення її не зупиняв, постанову та протокол не складав. Якщо постанова щодо особи, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, то ця постанова повинна бути винесена у загальному порядку. Якщо постанова виноситься за результатами фото фіксації, у порядку ст.. 14-1 КУпАП, то ця постанова не повинна містити тверджень, що саме власник транспортного засобу повинен сплачувати стягнення, тому що штраф повинен сплачувати винуватець порушення.

13 лютого 2010 року вона взагалі за кермо не сідала. За кермом могли знаходитися або ОСОБА_3, або ОСОБА_4, які вписані в свідоцтво про реєстрацію.

Із доданого зображення неможливо ідентифікувати місце скоєння правопорушення. Жодних об'єктивних даних, які б могли підтвердити географічну локацію даного автомобіля відсутні та на прикріпленому фото взагалі неможливо побачити порушення автомобіля НОМЕР_2.

Складена постанова не відповідає формі, затвердженої Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, що є грубим порушенням.

Відповідно до ст.. 258 КпАП України «копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови». Зважаючи на те, що постанова була винесена 13.02.2010 року, її слід було відправити не пізніше 16.02.2010 року. Проте, як зазначено на відправленій поштовій печатці, постанова була відправлена лише 06.03.2010 року. Зважаючи на те, що лист з постановою був отриманий нею 24.03.2010 року, просить поновити їй строк на оскарження.

Матеріали адміністративної справи не містять жодного переконливого та отриманого законним шляхом доказу вчинення нею правопорушення.

У протоколі відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію, ким вона проводилася, тощо. Між тим, це повинно бути зафіксовано, ти більше, що у відповідності до п.13.2. Інструкції з діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС України, до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкцію та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР, необхідно мати відомості про цих співробітників.

Також звертає увагу на лист Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 25.03.2009 року №8/1-817 де зазначається, що пристрій «Візір» органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації для Держспецзв'язку не надавався і процедур державної експертизи або сертифікації не проходив та експертного висновку або сертифіката не має. Просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову серії АЕ 148889 від 13.02.2010 року про адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомили.

Суд, встановив наступне. 13.02.2010 року інспектором ІДПС ВДАІ з обслуговування м.Дніпропетровськ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 винесено постанову №АЕ 148889 в справі про адміністративне правопорушення про накладення на громадянина ОСОБА_1 штрафу у розмірі 260 гривень. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 13.02.2010 року о 13.10 год. водій автомобіля НОМЕР_3 у м. Дніпропетровськ по вул.. Плеханова здійснив зупинку та стоянку під мостом №2, чим допустив порушення п. 15.9 (В) ПДР України. ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що відповідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність прийняття оскарженого рішення відповідачем, як субєктом владних повноважень, у суді доказана.

Перевіряючи законність прийнятого відповідачем рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, вважає, що відповідачем були дотримані всі вимоги ст. 283 КУпАП.

Так, відповідно до фотознімків доданих до постанови про адміністративне правопорушення видно що 13.02.2010 року о 13:40:18 годині, 13:40:54 годині, 13:41:07 годині автомобіль НОМЕР_3 у м. Дніпропетровськ по вул.. Плеханова здійснив зупинку та стоянку під мостом №2. Порушення зафіксовано за допомогою приладу Візір №0812568, свідоцтво про перевірку №12/13800, чинне до 14.01.2011 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду справи по суті.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, інспектора ДПС БДПС для обслуговування м. Дніпропетровська молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови АЕ №148889 від 13 лютого 2010 року по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: ОСОБА_5