Справа № 803/946/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/17916/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року

у справі № 803/946/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Ягодинської митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування прийнятих Ягодинською митницею Міндоходів рішення від 21.11.2013 № 205000006/2013/000124/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови від 21.11.2013 № 205070000/2013/00179 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015, позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, Ягодинська митниця Міндоходів оскаржила їх в касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, на підставі зовнішньоекономічного контракту від 20.02.2013 № 13/2013/PL, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та компанією «Sokolow S/А.» (Польща), рахунку-фактури (інвойсу) від 20.11.2013 № , позивач 21.11.2013 ввезла на митну територію України товар - сало свиняче заморожене вагою 20138 кг за ціною 12082,80 євро, визначеною у інвойсі, тобто за ціною 0,60 євро за 1 кг.

Для митного оформлення цього товару декларантом були подані на митний пост «Луцьк» Ягодинської митниці наступні документи: контракт від 20.02.2013 № 13/20ІЗ/PL; рахунок-фактура (інвойс) від 20.11.2013 № ; митна декларація (МД-2) від 21.11.2013 № 205070000/2013/0057398; декларація митної вартості (ДМВ) від 21.11.2013 № 205070000/057398; міжнародна товаротранспортна накладна CMR від 20.11.2013 № 032149; сертифікат про походження товару від 20.11.2013 № PL/MF/AK 0168274; ветеринарне свідоцтво від 21.11.2013 ВРД-00 № 904779; сертифікат якості від 20.11.2013; контракт на перевезення товару від 13.03.2013 № 20/2013; довідка про транспортні витрати від 21.11.2013, інші документи, перелічені в графі 44 ВМД.

У графах 12, 45 вантажно-митної декларації від 21.11.2013 №205070000/2013/057398 позивачем вказано митну вартість у розмірі 12 267,78 євро, тобто 0,60 євро за 1 кг товару, визначену за ціною контракту в порядку, передбаченому статтею 58 Митного кодексу України (далі - МК України).

Посадовою особою митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості (ДМВ) від 21.11.2013 № 205070000/2013/057398 було зроблено запис про необхідність подання в порядку статті 53 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-листа виробника товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений експертною організацією, банківські платіжні документи про оплату товару.

21.11.2013 Ягодинською митницею відмовлено позивачу у митному оформленні товару у зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України, про що сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2013/00179.

Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 21.11.2013 №205000006/2013/000124/2 відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 20138 кг на загальну суму 21884,27 євро, тобто за ціною 1,0867 євро за кілограм. Різниця між митною вартістю, визначеною митницею, та митною вартістю, визначеною декларантом за першим методом, складає 9 616,49 євро.

При цьому, у рішенні про коригування митної вартості вказано, що митним органом проведено процедури консультації з декларантом та досягнуто згоди щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Таким чином, митну вартість визначено за шостим (резервним) методом (ст. 64 МК України) на підставі цінової інформації МД від 11.11.2013 №209120000/2013/840999, від 19.11.2013 № 110070000/2013/319056, наявної в митного органу.

Також для підтвердження заявленої вартості товару позивачем 04.02.2014 на адресу Ягодинської митниці було направлено заяву № 39 з додатковими документами, визначеними митним органом, а саме: прайс-лист виробника від 18.11.2013, завірену копію платіжного доручення від 19.11.2013 № 1140, завірену копію SWIFT-повідомлення від 19.11.2013, проформу-інвойс від 18.11.2013 № 13/1045/002, завірену копію висновку санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.02.2013 № 05.03.2002-03/10553, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 04.02.2014 № 463.

У поданому для підтвердження заявленої митної вартості товарів листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 04.02.2014 № 463 вказано, що ціна товару згідно з інвойсом від 20.11.2013 № до контракту від 20.02.2013 № 13/2013/РL на сало свиняче заморожене - 0,60 євро/кг FCA-Jaroslaw, Польща, відповідає поточній ринкові кон'юнктурі. Проте інформація з даних спеціалізованих джерел, зазначених в листі щодо ціни даного товару на умовах поставки FСА, відсутня.

Відповідач листом від 10.02.2014 № 1/1.2-6/619 за результатами розгляду документів, що надійшли від позивача, вказав про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом, з таких підстав:

1) прайс-лист від 18.11.2013 не відповідає вимогам стаття 254 МК України, оскільки не перекладений українською мовою; 2) розбіжність у датах в рахунку-проформі та платіжному дорученні; 3) невідповідність цін, зазначених у висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза», цінам із спеціалізованих джерел.

Водночас, судами попередніх інстанцій установлено, що відповідач офіційного перекладу прайс-листа від 18.11.2013 у позивача не вимагав.

Відповідно до пояснень представника позивача та з наданих суду матеріалів також установлено, що у платіжному дорученні допущено описку щодо дати рахунку-проформи № 13/1045/002, зокрема, замість 18.11.2013 зазначено 21.11.2013.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оспорюваних рішень і картки відмови митного органу.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Оскільки митний орган надання офіційного перекладу прайс-листа від 18.11.2013 у позивача не вимагав, а вказаний документ не належить до переліку обов'язкових згідно з положеннями статті 53 МК України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість посилання відповідача на відсутність прайс-листа від 18.11.2013, перекладеного на українську мову.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Водночас, відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Крім того, частиною шостою установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає про те, що наявність у контролюючого органу інформації про ввезення подібних/аналогічних товарів за іншою ціною, ніж заявлено позивачем, відповідно до викладених норм митного законодавства не є підставою для витребовування додаткових документів від декларанта.

Отже, доводи митного органу про наявність у ЄАІС інформації про іншу митну вартість на подібні товари, ніж заявив позивач, у цьому випадку не заслуговують на увагу.

Частинами першою і четвертою статті 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Жодних обставин, які б свідчили про наявність застережень щодо застосування основного методу визначення митної вартості, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України, судами попередніх інстанцій не установлено.

Водночас, суд касаційної інстанції погоджується з позицією судів попередніх інстанцій щодо безпідставності посилання відповідача на розбіжність у датах, які містяться у наданих позивачем документах, оскільки посилання у рахунку платіжному дорученні від 19.11.2013 на рахунок-проформу від 21.11.2013 № 13/1045/002 колегія суддів оцінює як очевидну описку.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель