Справа № 521/8818/14-а
Суддя: Буран О. М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/8818/14-а
№пр.2а/521/36/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Буран О. М.

при секретарі Янкул Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про перерахунок пенсії, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 22.11.2007 року звернулась до Одеського окружного адміністративного суд із позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про перерахунок пенсії, просила визнати дії відповідачів неправомірними, зобовязати виплатити як військовому пенсіонеру та інваліду війни 2-ої групи підвищення до пенсії у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком з 1 січня 1999 року, як інваліду 1-ої групи 400% з 1 квітня 2003 по 31 грудня 2008 року, всього в розмірі 175880,81 грн. Окрім того, позивач просила в рахунок компенсації суми втраченого доходу перерахувати пенсію з урахуванням 50 % надбавки від посадового окладу та окладу за військове звання за особливі умови служби, виконання особливих завдань або значного обсягу робіт з 12 жовтня 1996 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 18484,26 грн., зазначаючи, що із втратою чинності Указу Президента України від 14 липня 1995року «Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» її пенсійне забезпечення не відповідає вимогам статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх та деяких інших осіб» та Конституції України, тому посилаючись на ці обставини просила задовольнити позовні вимоги.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2009 року, зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2011 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність, зобовязано ГУПФ провести перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 у розмірі 400% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2004 року по 01 січня 2006 року, і 50 % надбавки від посадового окладу та окладу за військове звання за особливі умови служби, виконання особливо важких завдань або значного обсягу робіт за період з 12 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007, в решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.02.2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2009 року, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2011 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач у судовому засідання наполягала на задоволенні позовної заяви, просила вважати причину пропуску строку звернення до суду поважною, посилаючись на поганий стан здоровя, про що надала довідку медичної служби МВС України в Одеській області від 05.10.2010 року.

Відповідач в особі представника головного управління Пенсійного фонду України за довіреністю, ОСОБА_2 заперечував проти задоволенні позову, надав суду клопотання, згідно якого просив залишити позовну заяву без розгляду, у звязку з пропуском встановленого законом строком звернення до суду. Представником управління, ОСОБА_3 також були надані письмові заперечення проти позову, згідно яких відповідач просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, у звязку з тим, що Указ Президента України № 803/95 з якого випливало право позивача на отримання надбавки в розмірі 50 % від грошового утримання, втратив чинність на підставі п. 11 Указу Президента України «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» від 04.10.1996 року.

Відповідач також зазначив, що до набрання 01 січня 2005 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», не було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсії у звязку з запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХХІІ нових щомісячних додаткових виплат грошового забезпечення, а також премій, яких вони не отримували під час служби.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України також посилався на те, що органи Пенсійного фонду України лише з 2007 року здійснюють функції, щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно висновку ВЕУ УМВС України в Одеській області від 23.11.1995 року, ОСОБА_1 з 01.11.1995 року призначено пенсію як інваліду війни 2 групи.

Відповідно до посвідчення серії Б № 093466 від 27.03.2003 року, ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи. Згідно посвідчення серії Б № 093466 від 27.03.2003 року ОСОБА_1 є інвалідом війни І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Судом встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.02.2007 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням надбавки за особливі умови служби у розмірі 50 % від грошового забезпечення, передбаченої Указом Президента України від 24.08.1995 року № 803/95 та 100% надбавки, передбаченої Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389.

Перевіряючи причини відмови в перерахунку пенсії, суд зазначає, що згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 01 січня 2006 року) інвалідам війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується у розмірі 400 % мінімальної пенсії за віком для інвалідів першої групи.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, внесені зміни до редакції статті 13, які набули чинності 01.01.2006 року, згідно яких, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються, зокрема, інвалідам війни І групи на 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, судом встановлено, що розмір пенсії позивача до 01 січня 2006 року мав бути підвищений на 400% мінімальної пенсії за віком, а після 01 січня 2006 року 50 % прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Позивач, звернувшись до суду із вищезазначеним позовом просила зобовязати відповідача за період з 01.01.1999 року по 31.03.2003 року підвищення пенсії на 350 % прожиткового мінімуму на України, як інваліду війни 2 групи; з 01.04.2003 року по 31.12.2008 року підвищення пенсії на 400 % прожиткового мінімуму на України як інваліду війни 1 групи.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо виплати пенсії без врахування підвищення за період з 01.09.1999 року по 01.04.2003 року в розмірі 350 %, за період з 01.04.2003 року по 01.01.2006 року в розмірі 400% та зобовязання здійснити перерахунок за вказаний період є правомірними.

Разом з тим, відповідно до ст. 99 КАС України в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом 22.11.2007 року, при цьому строк звернення до адміністративного суду сплинув 01.01.2007 року.

Судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи поважність причини строку звернення до суду посилався на безпорадний стан, викликаний спрямованістю усіх дій позивача, її вольових дії на збереження здоровя, про що надав довідку медичної служби МВС України в Одеській області від 05.10.2010 року.

Дослідивши вказану довідку, судом встановлено, що дійсно позивач неодноразово зверталась до поліклініки ГУ МВС України в Одеській області, Одеській обласній лікарні № 9, Одеській обласній дитячій лікарні за період з 26.02.1996 року по 13.09.2010 року.

Зі вказаної довідки вбачається, що позивач не перебувала на стаціонарному лікуванні за період з 13.04.2004 року по 23.06.2009 рік. Перебування на амбулаторному лікуванні не може вважатись належним доказом поважності причини пропуску строку звернення до суду, в тому числі з тих підстав, що позивач й на теперішній час регулярно звертається за медичною допомогою, що не перешкоджає її брати активну участь у судових засіданнях.

Розглядаючи позовні вимоги в частині надбавки у розмірі 50 % за особливі умови служби, суд зазначає, що Указом Президента України від 04.10.1996 року № 923/96 «Про грошове забезпечення військовослужбовців», Указ Президента України від 14.07.1995 року № 615/95 визнаний таким, що втратив чинність.

Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії військовослужбовцям обчислюються з їх грошового забезпечення з урахуванням відповідних окладів за посадою, військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчений ступінь, кваліфікації, умови служби у порядку і розмірах визначених Кабінетом Міністрів України.

Позивачу щомісячна надбавка у розмірі 50% надбавка з особливих умов служби, виконання особливо важливих завдань або значного обсягу робіт були встановлені для виплати в період проходження служби відповідно до Указу Президента України від 14.07.1995 року № 615/95, вказана надбавка була включена в розрахунок її пенсії.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців, внесено зміни до ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та запроваджено новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій. Цією нормою встановлено, що всі призначені відповідно до цього Закону пенсії підлягають перерахунку в звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію згідно з цим законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб новий щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення) і премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на такий перерахунок та провадиться у строки, встановлені частиною 3 статті 51 цього Закону.

Застосування порядку при перерахунку пенсії передбаченого частиною 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції чинній до 01 січня 2005 року, можливо лише до правовідносинах, які виникли до 01 січня 2005 року.

Таким чином, вимоги щодо перерахунку та здійснення відповідних виплат у розмірі 50 % надбавки за особливі умови служби, виконання особливо важливих завдань або значного обсягу робіт, встановлених Указом Президента України від 14 липня 1995 року № 615/95 «Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» є безпідставними.

Керуючись ст.ст.11, 94, 99, 158-163, 100 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про перерахунок пенсії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення постанови суду.

Суддя: О.М. Буран