Справа № 635/11505/14-а
Суддя: Сітбаталова Н. І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/635/21/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Сітбаталової Н.І.,

при секретарі - Руденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради, 3-я особа: ОСОБА_3, про визнання рішення селищної ради незаконним,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 селищної ради, 3-я особа: ОСОБА_3, про визнання рішення селищної ради незаконним.

В своєму позові позивач просила визнати незаконним рішення ХХІ сесії VІ скликання ОСОБА_2 селищної ради від 21 вересня 2012 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на реконструкцію частини житлового будинку по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка», яким було дозволено гр. ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реконструювати належну їй частину житлового будинку з частиною будинку, яка належить ОСОБА_2 селищній раді і прилягає до частини житлового будинку ОСОБА_3, по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка Харківського району; вирішено вважати такими, що втратили чинність рішення V сесії ХХІV скликання ОСОБА_2 селищної ради від 11 квітня 2003 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3» та рішення виконкому № 507 від 10 грудня 2002 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3», мотивуючи тим, що зазначене рішення ради не відповідає вимогам цивільного законодавства - абз. 3 ч. 2 ст. 331, ч.ч. 3, 4 ст. 334, ч. 2 ст. 363, ч. 1 ст. 358 ЦК України, при його винесенні селищна рада перевищила свої повноваження, воно не відповідає положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.2 ст.19 Конституції України. Це рішення винесене тільки на підставі заяви ОСОБА_3 та наданих нею документів, без виклику позивача, яка є співвласником будинку, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3, та якій ще в 2002 році було дано згоду на продаж їй частини будинку, що належить селищній раді, у її відсутність, без урахування її думки щодо вирішуваного питання, внаслідок чого її було позбавлено права придбати частину будинку, що належить селищній раді, через визнання попередніх рішень такими, що втратили чинність, своєчасно не довели до її відома про прийняття такого рішення.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її і представника відсутність, в порядку письмового провадження, свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

3-я особа ОСОБА_3 та її представник також в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Раніше представник відповідача і представник 3-ї особи в судовому засіданні заявляли, що вони заперечують проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів; якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником триквартирного житлового будинку № 3 по вул. Коцюбинського в смт Покотилівка Харківського району Харківської області, якій по праву спільної часткової власності належить 57/100 частин цього будинку, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2000 року, справа № 2-562/2000, та ухвали місцевого суду Харківського району Харківської області від 15.08.2000 року.

Відповідно до довідок КП «ХРБТІ» за № 05 від 09.01.2014 року, за № 631 від 04.12.2014 року станом на 31.12.2012 року, 01.01.2013 року згідно матеріалів правової реєстрації КП «ХРБТІ» 28/100 частин цього будинку зареєстровано на імя гр. ОСОБА_5, а 15/100 частини зареєстровано на імя ОСОБА_2 селищної ради, на підставі тих же вищезазначених правовстановлюючих документів.

13.01.2015 року позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано своє право власності на 57/100 частин будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 41,2 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка Харківського району Харківської області, вул. Коцюбинського, 3, в Реєстраційній службі Харківського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 32167875 від 13.01.2015 року.

У звязку з руйнуванням цього будинку через його старість, бо він 1926 року забудови, в послідуючі роки після реєстрації права власності на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради № 68 від 09.03.2004 року позивачкою було здійснено прибудову до своєї частини житлового будинку та в звязку з саморуйнуванням прилеглої середньої частини будинку, що належить ОСОБА_2 селищній раді, було встановлено зовнішню укріплюючу несучу стіну.

Внаслідок проведеної реконструкції існуючий до того часу житловий будинок розподілився на дві окремі будівлі: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 41,20 кв.м, житловою площею 23,10 кв.м, та житловий будинок літ. «Б-1» - одноквартирний, загальною площею 78,70 кв.м, житловою площею 54,90 кв.м..

Інспекцією ДАБКу у Харківській області за замовленням ОСОБА_1 07.10.2013 року за № ХК494 було зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації реконструйованого житлового будинку з прибудовами літ. «Б-1», загальною площею 78,70 кв.м, житловою площею 54,90 кв.м, розташованого за адресою: смт Покотилівка Харківського району Харківської області, вул. Коцюбинського, буд. № 3.

Крім того, позивач ОСОБА_1 приватизувала земельну ділянку, на якій розташована належна їй частина житлового будинку. На підставі рішення VІІ сесії ХХІV скликання ОСОБА_2 селищної ради від 30.12.2003 року Харківським районним відділом земельних ресурсів 27.07.2004 року ОСОБА_1 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1295 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Через руйнування середньої частини будинку, що належить по праву власності ОСОБА_2 селищній раді, що відповідно впливало і на збереження частини будинку позивача, ще в 2002 році вона звернулася до ОСОБА_2 селищної ради з заявою про продаж їй 15/100 частин будинку, що належить ОСОБА_2 селищній раді.

Рішенням виконкому № 507 від 10 грудня 2002 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3» було дано згоду на продаж ОСОБА_1 цієї частини будинку та зобовязано її підготувати всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-подажу. Рішенням V сесії ХХІV скликання ОСОБА_2 селищної ради від 11 квітня 2003 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3» було затверджено вищезазначене рішення виконкому.

На виконання зазначених рішень селищної ради позивачем були підготовлені всі необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу, а саме зареєстровано право власності відповідача в КП «ХРБТІ», отримано Витяг з Реєстру прав власності для відчуження та оцінку вартості відчужуваного майна, вона не відмовлялася від свого наміру придбати частину будинку, що належить ОСОБА_2 селищній раді. Однак, протягом цих років договір купівлі-продажу так і не було укладено та посвідчено.

В листопаді 2014 році ОСОБА_3 було розпочато будівництво прибудови до житлового будинку літ. «А-1», а саме, виконано земляні роботи під фундамент під цим будинком та упритул до стіни збудованого позивачем будинку літ. «Б-1», який розташований на належній позивачу земельній ділянці, та знесено частину будинку літ. «А-1».

За зверненням позивача, яка вважала ці дії незаконними, 03 грудня 2014 року КП «ХРБТІ» було проведено обстеження житлового будинку, на підставі якого 04.12.2014 року КП «ХРБТІ» була надана відповідь за № 631, в якій зазначено, що станом на день обстеження 03.12.2014 року до житлового будинку літ. «А-1» розпочато будівництво прибудови, виконані земляні роботи, при цьому відомостей про дозвіл на виконання будівельних робіт в БТІ не надано,.. встановлено, що знесено частину житлового будинку літ. «А-1», а також веранду літ. «а3» (приміщення V) площею 4,30 кв.м, сіни літ. «а7» (приміщення ІV) площею 6,40 кв.м, приміщення кухні літ. «1-2» площею 7,40 кв.м).

Після чого на підставі заяви позивача ОСОБА_2 селищною радою 16 грудня 2014 року їй була видана копія рішення ХХІ сесії VІ скликання ОСОБА_2 селищної ради від 21 вересня 2012 року.

Як вбачається з тексту цього рішення, ним було дозволено гр. ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: сул. Покотилівка, АДРЕСА_2, реконструювати належну їй частину житлового будинку з частиною будинку, яка належить ОСОБА_2 селищній раді і прилягає до частини житлового будинку ОСОБА_3, по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка Харківського району. Крім того, цим рішенням було постановлено вважати такими, що втратили чинність рішення V сесії ХХІV скликання ОСОБА_2 селищної ради від 11 квітня 2003 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3» та рішення виконкому № 507 від 10 грудня 2002 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3».

ОСОБА_2 селищної радою були надані документи, на підставі яких було прийняте оскаржуване позивачем рішення, серед них копія заяви ОСОБА_3 від 17.09.2012 року про надання їй згоди на реконструкцію частини будинку, копія договору дарування частини житлового будинку, копія технічного паспорту, акт обстеження житлового будинку № 3 по вул. Коцюбинського в сел. Покотилівка від 18.09.2012 року.

Як вбачається з договору дарування 28/100 частин житлового будинку № 3 по вул. Коцюбинського в смт Покотилівка Харківського району Харківської області, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, він був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 25 липня 2012 року, реєстр № 1465. При цьому документи, підтверджуючі реєстрацію права власності ОСОБА_3 на цю частину будинку відсутні. З копії технічного паспорту на цей будинок, виготовленого в 2012 році, вбачається, що співвласниками будинку є ОСОБА_5- 28/100 частин, ОСОБА_1 57/100 частин, ОСОБА_2 селищна рада 15/100 частин.

В акті обстеження житлового будинку № 3 по вул. Коцюбинського в сел. Покотилівка від 18.09.2012 року зазначено, що ОСОБА_1 самовільно захвачено частину будинку, що належить селищній раді, будівля непридатна до мешкання та знаходиться в аварійному стані, зруйнована, окрема реконструкція частини будівлі, що належить ОСОБА_3 неможлива без попередньої реконструкції частини будівлі, яка належить ОСОБА_2 селищній раді.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо моменту реєстрації права власності ОСОБА_3 на 28/100 частин житлового будинку № 3 по вул. Коцюбинського в смт Покотилівка Харківського району Харківської області, що надійшла від Державної реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області № 35538943 від 27.03.2015 року, вбачається, що право власності ОСОБА_3 на цю частину будинку було зареєстровано тільки 19.06.2013 року.

З акту обстеження будинку,який наданий позивачем, від 26.05.2002 року вбачається, що при обстеженні вказаного вище будинку, комісією було встановлено, що руйнування 15/100 частини цього будинку розпочалося ще наприкінці 90-х років, що було встановлено заключеням судово-технічної експертизи від 09.12.1999 року.

Частиною 3 ст. 2 КАС України на суди покладений обовязок у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень перевірити чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом зясовані наведені вимоги процесуального закону, виконані та зясовані перераховані ч. 3 ст. 2 КАС України обставини, які мають істотне значення для справи та підлягають зясуванню, оскільки предметом оскарження є рішення субєкту владних повноважень.

При цьому суд, перевіривши оскаржуване рішення субєкту владних повноважень на відповідність їх вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, приходить до висновку, що прийнято воно без дотриманням вимог діючого законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1, 7 ст. 3 КАС України відповідач по справі ОСОБА_2 селищна рада є субєктом владних повноважень та здійснює у спірних правовідносинах управлінські функції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Засади організації та діяльності, правовий статус та повноваження органів місцевого самоврядування визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Компетенція селищної ради закріплена у ст. 26 вказаного Закону, в якій відсутні повноваження селищної ради вирішувати питання щодо надання дозволу не реконструкцію обєктів нерухомості.

Як вбачається з оскаржуваного рішення ОСОБА_2 селищної ради від 21 вересня 2012 року, підставою для його прийняття слугували приписи ст.ст. 8, 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з відповідними змінами № 3038-VI від 17.02.2011 року, п.п. 41, 42 ст. 26, п. 3 ст. 42, ст. 47, п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» йде мова про організацію планування та забудови територій, зазначено, що рішення з цих питань приймаються селищними радами в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

В ст. 26 цього Закону говориться про забудову територій, зазначені повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради про вжиття заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону та про порядок проектування та будівництво обєктів.

Пунктами 42, 43 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад щодо затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації та затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Стаття 42 цього Закону встановлює повноваження сільського, селищного, міського голови, а стаття 47 регламентує роботу постійних комісій рад.

В п. 5 ст. 60 цього Закону закріплено право органів місцевого самоврядування здійснювати володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі право виконувати усі майнові операції, передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

З аналізу наведених нормативних актів вбачається, що жодним з них селищній раді не надано повноваження вирішення питань, зазначених в оскаржуваному рішенні, про надання дозволу на реконструкцію частини житлового будинку та про визнання попередніх рішень виконкому та ради такими, що втратили чинність, у спосіб визначений радою.

За приписами ч.ч. 9, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, а акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи ці правові норми, суд приходить до висновку про відсутність у селищної ради повноважень скасовувати свої рішення, а тим більш вважати їх та рішення виконавчого комітету такими, що втратили чинність.

Серед іншого, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 селищною радою була порушена процедура його прийняття, а саме допущені порушення права позивача, як співвласника будинку, на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвіл на виконання будь-яких будівельних робіт, до яких відноситься і реконструкція, повинен видаватися органами державного архітектурно-будівельного контролю, а не органами місцевого самоврядування, у яких немає таких повноважень.

Крім того, суттєвими суд вважає і порушення відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення норм цивільного законодавства.

Згідно положень ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, тому суд приходить до висновку, що всі питання стосовно житлового будинку № 3 по вул. Коцюбинського в смт Покотилівка Харківського району Харківської області, який знаходиться у спільній частковій власності трьох співвласників, в тому числі щодо його перебудови, реконструкції, тощо, повинні вирішуватися ними спільно, за участю всіх співвласників.

Однак, ОСОБА_2 селищна рада розглянула тільки заяву ОСОБА_3 та подані нею документи, в порушення вищевказаної норми цивільного права, без виклику позивача, як співвласника будинку, у її відсутність, без урахування її думки з питання, що розглядалося, чим були порушені її права, бо саме вона, як співвласник будинку мала пріоритетне право на реконструкцію частини будинку, що належить ОСОБА_2 селищній раді, оскільки раніше їй була дана згода ОСОБА_2 селищною радою на продаж цієї частини будинку, її було позбавлено цього права незаконно, через визнання попередніх рішень такими, що втратили чинність, своєчасно відповідач не довів до її відома про прийняття такого рішення.

Крім того, судом беззаперечно встановлено, що на момент прийняття відповідачем цього рішення 21.12.2012 року ОСОБА_3 не була співвласником будинку, на реконструкцію частини якого їй було надано дозвіл, а набула його значно пізніше, право власності ОСОБА_3 на цю частину будинку було зареєстровано 19.06.2013 року.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частинами 3, 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до ст. 334 цього Кодексу.

Таким чином, станом на 21 вересня 2012 року у ОСОБА_3 ще не було права власності на частину будинку, а відповідно надання їй, сторонній особі, дозволу на реконструкцію чужого, неналежного їй нерухомого майна є незаконним.

За таких обставин, суд, перевіривши прийняте субєктом владних повноважень рішення на відповідність приписам ч. 3 ст. 2 КАС України, приходить до висновку, що прийнято воно відповідачем поза межами його повноважень та не у спосіб, визначений діючим законодавством, отже є незаконним.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 171 КАС України особливостями провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є те, що суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Якщо у процесі розгляду справи щодо нормативно-правового акта виявлено незаконність або невідповідність правовому акту вищої юридичної сили інших правових актів чи їх окремих положень, крім тих, щодо яких відкрито провадження в адміністративній справі, які впливають на прийняття постанови у справі, суд визнає такі акти чи їх окремі положення незаконними або такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили.

Таким чином, з системного аналізу вказаних правових норм випливає, що незаконне рішення субєкту владних повноважень нормативно-правового характеру може бути в судовому порядку визнано незаконним та нечинним.

Ч.1 ст.9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень.

Згідно вимог ст. ст. 11, 49, 69 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд повинен вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, в тому числі і щодо витребування доказів, суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або витребувати докази, яких не вистачає. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В ч. 4 цієї статті зазначено, що субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада та 3-я особа ОСОБА_3 цим своїм правом не скористались та не надали суду доказів правомірності свого рішення.

Виходячи з наведеного, суд вважає оскаржуване рішення таким, що порушує права позивача та не відповідає діючому законодавству України, таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та визнати незаконним рішення ХХІ сесії VІ скликання ОСОБА_2 селищної ради від 21 вересня 2012 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на реконструкцію частини житлового будинку по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка», яким було дозволено гр. ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: сул. Покотилівка, АДРЕСА_2, реконструювати належну їй частину житлового будинку з частиною будинку, яка належить ОСОБА_2 селищній раді і прилягає до частини житлового будинку ОСОБА_3, по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка Харківського району; вирішено вважати такими, що втратили чинність рішення V сесії ХХІV скликання ОСОБА_2 селищної ради від 11 квітня 2003 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3» та рішення виконкому № 507 від 10 грудня 2002 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3».

Керуючись ст. ст. 9-11, 69 -71, 158-163, 171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним рішення ХХІ сесії VІ скликання ОСОБА_2 селищної ради від 21 вересня 2012 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на реконструкцію частини житлового будинку по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка», яким було дозволено гр. ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: сул. Покотилівка, АДРЕСА_2, реконструювати належну їй частину житлового будинку з частиною будинку, яка належить ОСОБА_2 селищній раді і прилягає до частини житлового будинку ОСОБА_3, по вул. Коцюбинського № 3 в сел. Покотилівка Харківського району; вирішено вважати такими, що втратили чинність рішення V сесії ХХІV скликання ОСОБА_2 селищної ради від 11 квітня 2003 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3» та рішення виконкому № 507 від 10 грудня 2002 року «Про продаж 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт Покотилівка, вул. Коцюбинського, 3».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови.

Суддя Н.І. Сітбаталова