Справа № 22-а-9463/11
Суддя: Семенцов Ю. В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-9463/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія63Доповідач у 2 інстанціїСеменцов
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Оношко Г.М., Семенцова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м.Бровари Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари Київської області про визнання дій незаконними, поновлення пропущенного строку та стягнення недоплаченої щомісячної допомоги Дітям війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивачка звернулась до суду із названим позовом. У позові вказувала, що має статус дитини війни. Просила визнати неправомірними дії відповідача щодо неперерахування їй як особі, що має правовий статус дитини війни, доплати /підвищення/ до пенсії, передбаченої Законом України Про соціальний захист дітей війнив розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобовязати відповідача виплатити їй в повному обсязі недоплачену їй як дитині війни доплату та забезпечити їй виплату за період з 2006 року по 2008рік загальною сумою 4383 грн.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними у нарахуванні та виплаті позивачці щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за 2008 рік. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 1544 грн. 80 коп. недоплаченої державної допомоги за 2008 рік та на користь держави 51 грн. судового збору та 30 грн. за ІТЗ.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач, починаючи з 01 січня 2006 року до 01 січня 2008 року до пенсії, що виплачувалась позивачеві, доплати як дитині війни не нараховувало, а з 01 січня 2008 року виплачував позивачеві підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадян, згідно з п.8 якої на дітей війни, крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистута Про жертви нацистських переслідуваньдо пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в таких розмірах: з 22 травня 2008 року-48,1грн.,01 липня-48, 2 грн., та з 01 жовтня 49, 8 грн., проте вказана постанова КМУ суперечить вимогам ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Згідно з до розясненнями, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 Про незалежність судової влади, відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права та свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру доплати як дитині війни необхідно керуватися ст.6 цього Закону, а не постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадян.

Прийнявши до уваги наведене, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону № 2195-IV і здійснити позивачеві відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача з посиланням на постанову КМ України № України №530 від 28.05.2008 року Деякі питання соціального захисту окремої категорії громадянне приймаються до уваги, так як зазначена постанова КМ України суперечить ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6 рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10 рп закони, якими були внесені зміни до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, були визнані неконституційними.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України № 10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивача право на доплату до пенсії виникло з 22 травня 2008 року.

Однак відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Позивач звернувся до суду у квітні 2009 року, тому позов підлягає задоволенню з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови відповідача у виплаті недоотриманої надбавки до пенсії, як дитині війни, однак помилково стягнув конкретну суму.

Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції мав визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Постанова суду в частині зобовязання відповідача відшкодувати державі судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ на користь держави з управління пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області, на думку колегії суддів не ґрунтується на вимогах закону в звязку з чим резолютивну частину необхідно змінити.

У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Тому необхідно стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 3 грн.40 коп. судового збору.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, скільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування суд не ухвалював.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у постанові.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2009 року, виклавши резолютивну частину у наступній редакції.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари Київської області неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м.Бровари Київської області провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсійного забезпечення ОСОБА_2, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком в розмірі згідно з вимогами ст.58 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рікз 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплачених раніше сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3 грн.40 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді