Справа № 521/8506/15-а
Суддя: Буран О. М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/8506/15-а
№2а/521/192/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Буран О. М.

при секретарі Янкул Г.І...

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, закриття провадження по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (Одеської митниці ДФСУ) та просить

поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови Одеської митниці Державної фіскальної служби України №0075/50000/15 від 26.02.2015 року. Визнати протиправною та скасувати Постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби України по справі про порушення митних правил №0075/50000/15 від 26.02.2015 року, якою громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 225 146, 55 гривень. Провадження по справі про порушення митних правил №0075/50000/15 закрити.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.02.2015року Одеською митницею ДФСУ у відношенні нього було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0075/50000/15, якою було визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 225 146, 55 грн. Позивач зазначив, що підставою для винесення постанови стало те, що на думку митниці 26.12.2014року під час декларування товарів за митною декларацією №500060001/2014/042688 він вчинив дії, що спричинили недонарахування розміру митних платежів у сумі 75 048,85 грн., чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України. Так, при декларуванні товарів в графі 31 митної декларації №500060001/2014/042688 позивач заявив товар №1 як «посуд столовий та кухонний скляний посудини для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неорганічні та інакше не оздоблені за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 (ставка мита за визначеним мною кодом 8%), товар №2 як «посуд столовий та кухонний зі скла механічного виготовлення за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 (ставка мита за визначеним мною кодом 10%).

Під час здійснення митного контролю було відібрано на направлено для проведення лабораторного дослідження зразки товару. Згідно з висновком Одеського управління з питань експертизи та досліджень Міндоходів від 20.01.2015 №143 зразки товарів по перевіреним властивостям відповідають посуду керамічному столовому. Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС від 03.02.2015 №244/15-70-25 сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України даного товару, склала 243291,45 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 75 048,85 грн.

Не зважаючи на те, що позивач не вчиняв навмисних дій, спрямованих на зменшення розміру митних платежів, не надавав митниці недостовірні документи, або недостовірну інформації, необхідну для прийняття рішення щодо коду товару за УКТЗЕД, митницею було складено відносно нього протокол про порушення митних правил за ст. 485 МК України та винесено постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці ДФС від 26.02.2015року у справі про порушення митних правил №0075/50000/15 та закрити провадження в даній справі.

Крім цього позивач вказує, що про винесену у відношенні нього постанову йому стало відомо випадково від співробітників митниці лише 22.05.2015року. Він не був присутній під час розгляду справи та його не було належним чином повідомлено про місце та час розгляду справи. З цієї причини він вважає, що такі обставини є поважними причинами для поновлення строків оскарження постанови та просить суд поновити йому строки на оскарження постанови.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської митниці ДФСУ, діючий за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, надав свої заперечення на позов.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26.12.2014року під час декларування товарів за митною декларацією №500060001/2014/042688, позивач, ОСОБА_1 заявив товар №1 як «посуд столовий та кухонний скляний посудини для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неорганічні та інакше не оздоблені за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 (ставка мита за визначеним мною кодом 8%), товар №2 як «посуд столовий та кухонний зі скла механічного виготовлення за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 (ставка мита за визначеним мною кодом 10%).

Під час здійснення митного контролю було відібрано на направлено для проведення лабораторного дослідження зразки товару. Згідно з висновком Одеського управління з питань експертизи та досліджень Міндоходів від 20.01.2015 №143 зразки товарів по перевіреним властивостям відповідають посуду керамічному столовому. Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС від 03.02.2015 №244/15-70-25 сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України даного товару, склала 243291,45 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 75 048,85 грн.

За таких обставин митницею зроблено висновок про те, що дії позивача містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Однак, суд акцентує свою увагу на тому, що сам факт заявлення декларантом в митній декларації не вірного коду товару не може бути підставою для притягнення декларанта до адміністративної відповідальності без наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В диспозиції ст. 485 МК України, за якою позивача притягнуто до відповідальності, зазначено, що порушенням митних правил, передбаченого цією статтею є заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, за відсутності ознак злочину, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, митниця повинна була довести те, що позивач заявляв в митній декларації неправдиві відомості з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Про те, як в постанові про притягнення відповідача до відповідальності вказано про те, що позивач при декларуванні товару та визначення його коду не передбачав можливість настання шкідливих наслідків у вигляді порушення митних правил.

Таким чином, позивачем такі відомості було зазначено в митну декларацію без умислу на звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

В диспозиції ст. 485 МК України йдеться про спрямованість дій, отже дане правопорушення може бути вчинено лише умисно.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що він, як декларант задекларував товари таким чином, як це було заявлено в товаросупровідних документах, які він отримав від відправника товару та визначив код товару за УКТЗЕД. Також, він надав всі наявні у нього товаросупнровідні документи на товар для митного оформлення (коносаменти, інвойс, пакувальний лист до інвойсу, контракт, акт фізичного огляду товару) та при цьому він нічого не приховував.

В статті ст. 69 МК України зазначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Тобто, відповідно до цієї норми, у разі якщо позивач помилився у визначинні коду товару, митниця мала право самостійно класифікувати ці товари. Крім цього, митниця не змогла класифікувати ці товари без проведення лабораторних досліджень. Отже цей випадок відноситься до складного випадку класифікації. Виходячи з вимог цієї статті, митниця не мала законних підстав застосовувати до позивача штрафи та інші санкції за порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів.

Також, в службовій записці управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФСУ від 03.02.2015року №244/15-70-25, де здійснено розрахунок розміру митних платежів, що підлягає сплаті, вказано про те, що такий розрахунок є примірним.

Таким чином, суд вважає що розмір митних платежів та розмір накладеного на позивача штрафу базується не на отриманих законним шляхом доказах, а лише на припущеннях, що є недопустимим під час прийняття рішення по справі.

Статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного вбачається, що матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що позивачем вчинено дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

За таких обставин суд вважає, що постанова Одеської митниці ДФСУ від 26.02.2015року винесена без врахуванням всіх обставин справи та за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме субєктивної сторони у формі прямого умислу.

Згідно з ст.. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 66 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі вище наведеного суд вважає, що постанова Одеської митниці ДФС від 26.02.2015року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України підлягає скасуванню а позов задоволенню.

Крім того, на підставі ст.ст. 100, п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС України, суд вважає, що наявні всі підстави для поновлення ОСОБА_1 строку оскарження постанови Одеської митниці Державної фіскальної служби України №0075/50000/15 від 26.02.2015 року

Керуючись ст.ст. 10, 11, 69, 71, 86, 99-102, 138, 151, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, закриття провадження по справі - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови Одеської митниці Державної фіскальної служби України №0075/50000/15 від 26.02.2015 року.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби України по справі про порушення митних правил №0075/50000/15 від 26.02.2015 року, якою громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 225 146, 55 гривень.

Провадження по справі про порушення митних правил №0075/50000/15 закрити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає, ч.2ст.171-2 КАС України.

Суддя: О.М. Буран