Справа № 521/13306/13-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2а/521/334/13
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2013 р. м. Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Луньовій В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у справі адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
У травні 2008р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що він проходив військову службу в Збройних Силах України. Позивач зазначав, що в 1999 році його було звільнено та з 26.07.1999р. призначена пенсія за вислугою років. Крім того, йому, як інваліду війни, була встановлена 3-я група інвалідності. На підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. № 2262 Х11 йому було призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. В порушення цих вимог закону відповідач визначив розмір зазначених пенсій позивачу згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, яка була встановлена в розмірі 19,91 грн. Позивач також посилався на порушення ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб» та ч.3 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 р. №3551 (в редакції Закону України №458/95-ВР від 23.11.1995, із змінами, внесеними згідно із Законом України №488/95-ВР від 22.12.1995р.), відповідно до яких інвалідам війни 3-ої групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії підвищуються на 200% мінімальної пенсії за віком, розмір якої повинен бути не меншим ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.
З 1 січня 2006р. вступили в дію зміни, внесені до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Законом України №2939-ІV від 05.10.2005 р.. Згідно нової редакції ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач мав право на надбавку інваліда війни 3-ої групи в розмірі 30 процентів прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в той час, як згідно попередньої редакції Закону (яка діяла до 31 грудня 2005 р. включно), позивачу до пенсії інваліда війни 3-ої групи гарантовано було надбавку (підвищення) в розмірі 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому, у відповідності з вимогами ст.22 Конституції України, яка гарантує, що при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу прав та свобод, позивач, не зважаючи на внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 1 січня 2006 р. та у подальшому, має право на надбавку (підвищення) пенсії інваліда війни 3-ої групи в розмірі не менше ніж 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд винести рішення, яким визнати неправомірними дії ООВК щодо затримки при здійсненні перерахування та виплати пенсії відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.11.2004р; зобов`язати ООВК провести розрахунок та перерахувати йому через установи Ощадбанку компенсацію у відповідності до Закону України від 19.10.2000р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за затримку виплати доплати перерахованої пенсії, виплаченої відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.11.2004р., з урахуванням індексу інфляції, з 01.01.2005р. на день перерахування коштів; визнати неправомірними дії ООВК та ГУПФ України в Одеській області щодо нарахування йому пенсії без врахування підвищення пенсії як інваліду війни на 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести йому, відповідно до Закону України від 03.04.2007р. №857-V, перерахунок пенсії з 27.07.1999р. по 01.01.2008р. з урахуванням підвищення пенсії як інваліду війни на 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та перерахувати до Ощадбанку суму перерахованої пенсії для виплати; зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок його пенсії з 01.01.2008р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядовою і начальницького складу» з урахуванням вищезазначених перерахунків; зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок пенсії з 01.01.2007р. по 01.01.2008р. відповідно до Наказу Міністерства Оборони України від 14.04.2007р. №175 «Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям Збройних Сил України» та перерахувати йому для виплати Пенсійним Фондом через установи Ощадбанку суму перерахованої пенсії, виходячи із вимог Закону.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15.08.2013р. вищевказану справу було прийнято до провадження.
В ході розгляду справи представник ГУПФ України в Одеській області Голуб Л.С., діюча на підставі довіреності від 14.03.2013р. заявила клопотання про відмову в задоволенні адміністративного позову, через пропуск позивачем строку позовної давності встановленого законом для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав. В обґрунтування свого клопотання зазначала, що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ч.1 ст. 99 КАС України від 06.07.2005р. №2747-ІV в редакції чинній на час звернення позивача до суду, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого КАС України. Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особі встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказувала, що оскільки позивачу був відомий розмір призначеної пенсії, строк звернення до адміністративного суду порушено, а відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, встановлено, що попущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позов за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Посилаючись на вищевикладене представник ГУПФ України в Одеській області просила суд відмовити в задоволені адміністративного позову.
Протокольною ухвалою суду в задоволенні вищевказаного клопотання представника ГУПФ України в Одеській області було відмовлено, оскільки частиною 1 ст.100 чинного на дату розгляду клопотання Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено право суду у відмові в задоволені адміністративного позову через пропуск строку позовної давності.
В судовому засіданні 05.12.2013р. представник ГУПФ України в Одеській області заявила клопотання про залишення без розгляду вимог ОСОБА_1 , оскільки вони заявлені з пропуском строку звернення до суду.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти клопотання представника ГУПФ України в Одеській області та просив суд відмовити в його задоволенні.
Суд розглянувши клопотання представника ГУПФ України в Одеській області, вважає, що воно підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 99 КАС України, в редакції від 11.03.2007р., яка була чинна на час звернення позивача до суду, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що позивач в своїй заяві просить суд зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок його пенсії з 27.07.1999р, що значно перевищує встановлені законом строки.
В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують поважність причин пропуску вказаного строку.
Згідно ч.1 ст.100 КАС України в редакції від 11.08.2013р. адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Таким чином, суд вважає, що клопотання представника ГУПФ України в Одеській області, підлягає задоволенню частково, і позовні вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 27.07.1999р. по 08 травня 2007р. повинні бути залишенні без розгляду.
Керуючись ст.99, 107 КАС України, суддя

ухвалив:
Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у справі адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 27.07.1999 року по 08 травня 2007 року залишити без розгляду.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда

05.12.2013