Справа № 2а/1670/7262/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 червня 2015 року м. Київ К/800/27629/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Тракало В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області, Державної податкової адміністрації в Полтавській області про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу в надурочний час, компенсації та доплати, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову про стягнення з Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області на користь ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати за роботу в надурочний час в дні відпочинку за період з 1 серпня 2001 року по 31 грудня 2010 року в сумі 38778 грн. 71 коп., компенсації втрати частини заробітної плати та доплати за роботу в нічний час у зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 23905 грн. 73 коп., доплати за роботу в нічний час у сумі 10445 грн. 96 коп., а всього грошових коштів у сумі 73130 грн. 40 коп., та зобов'язання виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 30 січня 2011 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач в період з 31 серпня 2000 року по 30 грудня 2010 року проходив службу у відділі податкової міліції Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області на посадах інспектора та старшого інспектора чергової частини штабу (сектору оперативного реагування), при цьому за весь період служби назви посад, які він обіймав, змінювалися у зв'язку з реорганізаціями, але функціональні обов'язки та графік роботи залишалися незмінними.

Проходження служби ОСОБА_1 полягало в цілодобовому чергуванні в складі добового наряду чергової частини відділу та передбачало змінний графік чергування, а саме, після кожної 24-годинної зміни позивачу надавалось 48 годин відпочинку, після чого останній знов заступав до чергування. Робота добових нарядів штатної чергової частини Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області організовувалася в три зміни за затвердженими графіками із залученням ще одного працівника іншого відділу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області. Особовому складу добового наряду під час чергування почергово надавалися перерви для вживання їжі та відпочинку тривалістю 4 години. За роботу у нічний час позивач отримував доплату в розмірі 35% від посадового окладу.

30 грудня 2010 року позивача було звільнено зі служби у податковій міліції відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та підп. "б" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в запас через хворобу). Цього ж дня (30 грудня 2010 року) ОСОБА_1 отримав трудову книжку та військовий квиток.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляцінйої інстанції правильно виходив з того, заявлені позовні вимоги є необгрунтованими, а відтак протиправність дій відповідача не доведена.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій не дають підстав для висновку, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, що дає підстави вважати, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Тракало