Справа № 285/1562/13-а
Суддя: Коцюба О. М.
Дата ухвалення: 2013-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/1562/13-а

провадження у справі № 2-а/0285/96/13

31 травня 2013 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого-судді Коцюби О.М.

за участю секретаря Гопанчук Н.О.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 міської організації Комуністичної партії України до ОСОБА_6 міської ради про визнання незаконним рішення, -

встановив:

08.04.2013 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся позивач ОСОБА_6 міська організація Комуністичної партії України з позовом до відповідача ОСОБА_6 міської ради про визнання незаконним п. 1, 2, 4 рішення пятнадцятої сесії шостого скликання ОСОБА_6 міської ради Житомирської області від 15.02.2013 року № 364 (далі - Рішення). Свої вимоги обґрунтовує тим, що п. 1 вказаного Рішення визначено, що у звязку з необхідністю проведення ремонтних робіт і організації центрального входу до адміністративної будівлі на вул. Шевченка, 16, реконструювати частину Центральної площі міста у 2013 році. Памятник ОСОБА_7 перенести з вул. Шевченка № 16 та встановити його на попередньому місці розташування (1930-1977 року) у сквері Слави на вул. Соборності за рахунок коштів політичних та громадських організацій, благодійних внесків громадян. Крім цього, вказаним Рішенням доручено відділу культури, управлінню містобудування, архітектури та земельних відносин, управлінню житлово-комунального господарства, енергозбереження і комунальної власності та відділу інформації та звязків з громадськістю міської ради здійснити певні кроки щодо переносу памятника ОСОБА_7 У своєму позові посилається на те, що вказаний памятник ОСОБА_7 у м. Новоград-Волинський є памяткою монументального мистецтва та перебуває на державному обліку з 1979 року, охоронний номер 1895. Крім того, взятий на держоблік згідно Житомирського обласного виконавчого комітету депутатів трудящих від 26.12.1979 року № 559. Згідно наказу Міністерства культури і туризму України від 17.07.2008 року № 819/0/16-08 даний памятник включений до переліку памяток Житомирської області. В позові зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» памятки, їхні частини, повязане з ним рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Тому, позивач з метою захисту свого порушеного права змушений звернутися до суду з цим позовом.

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Надали власні пояснення щодо нього.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечила проти задоволення позовних вимог. Надала власні пояснення та докази щодо позовної заяви.

Суд, заслухавши представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 15.02.2013 року ОСОБА_6 міською радою Житомирської області було прийнято Рішення № 364 «Про реконструкцію частини Центральної площі міста Новограда-Волинського» (а.с. 3).

Згідно п. 1 вказаного Рішення вирішено, що у звязку з необхідністю проведення ремонтних робіт і організації центрального входу до адміністративної будівлі на вул. Шевченка, 16, реконструювати частину Центральної площі міста у 2013 році. Памятник ОСОБА_7 перенести з вул. Шевченка № 16 та встановити його на попередньому місці розташування (1930-1977 року) у сквері Слави на вул. Соборності за рахунок коштів політичних та громадських організацій, благодійних внесків громадян.

Пунктом 2 Рішення доручено відділу культури міської ради терміново надати міській раді матеріали відповідних центральних органів державної влади щодо погодження перенесення памятника ОСОБА_7, зазначеного в цьому рішенні.

Пункт 3 Рішення передбачає, що Управлінню містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради визначити кращу проектну пропозицію реконструкції частини Центральної площі міста (вул. Шевченка, 16) на засіданні міської архітектурно-містобудівної ради та надати:

- управлінню житлового-комунального господарства, енергозбереження і комунальної власності міської ради кращу проектну пропозицію і містобудівні умови та обмеження для виготовлення проектно-кошторисної документації на реконструкцію частини Центральної площі міста з перенесенням памятника ОСОБА_7 з вул. Шевченка у сквер Слави на вул. Соборності.

- відділу культури міської ради це рішення, ескізний проект, обґрунтування необхідності перенесення памятника для клопотання перед Міністерством культури щодо отримання погодження на перенесення.

Згідно пункту 4 Рішення управління житлового-комунального господарства, енергозбереження і комунальної власності визначено замовником з реконструкції частини Центральної площі міста.

Крім цього, пункт 5 Рішення передбачає, що управлінню житлового комунального господарства, енергозбереження і комунальної власності міської ради за умови виконання п. 2 цього рішення:

- вжити своєчасних заходів щодо виготовлення проектно-кошторисної документації;

- укласти договори на проведення робіт;

- забезпечити проведення робіт з реконструкції частини Центральної площі міста та завершити їх до проведення Міжнародного свята літератури і мистецтв «Лесині джерела» (26-28 липня 2013 року).

З метою виконання пункту 2 Рішення ОСОБА_6 міська рада звернулася з відповідним клопотанням до Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації щодо погодження перенесення памятника ОСОБА_7. Зазначене встановлено з листа прокуратури Житомирської області адресованого Народному депутату України ОСОБА_8 (а.с. 20).

У свою чергу, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації 19.02.2013 року звернулося до Міністерства культури України з листом щодо дозволу на перенесення памятника ОСОБА_7.

22.03.2013 року Міністерством культури України надано відповідь, з якої випливає, що памятник ОСОБА_7, котрий встановлений в центрі міста ОСОБА_6 взято під охорону держави Рішенням Житомирського облвиконкому № 559 від 26.12.1979 року, як памятку монументального мистецтва місцевого значення (ох. № 1895) (а.с. 22).

У листі також вказано, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року № 1805-ІІІ та Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 16.12.2004 року № 2245-IV обєкти, включені до списків (переліків) памяток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання памяток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Державного реєстру нерухомих памяток України вважаються памятками відповідно національного чи місцевого значення.

Міністерство культури України вказало, що зазначений памятник ОСОБА_7 відповідно до Наказу Міністерства культури і туризму України від 17.07.2008 року № 819/0/16-08, визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих памяток України.

Таким чином, питання перенесення памятника ОСОБА_7 розташованого по вул. Шевченка, 16, м. Новоград-Волинський не потребує дозволу Міністерства культури України.

Зазначена вище відповідь узгоджується із Законами, на які посилається Міністерство культури України.

Як зазначено вище памятник ОСОБА_7, що розташований на вул. Шевченка, 16, м. Новоград-Волинський було взято під охорону держави як памятку монументального мистецтва місцевого значення та присвоєно охоронний номер 1895. Вказаний факт сторонами у судовому засіданні не оспорювався.

Згідно ст. 7 Закону Української РСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» пам'ятки мистецтва це твори монументального, образотворчого, декоративно-прикладного та інших видів мистецтва.

Однак, вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону України ««Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року.

Дійсно, пункт 3 Прикінцевих положень Закону України ««Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року на які посилається позивач, передбачає, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Разом з тим, 16.12.2004 року за № 2245-IV було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини», де пунктом 4 передбачено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення.

Із вказаної вище норми права випливає, що ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» поширюється на об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», виключно до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру. У разі невключення обєкту до Реєстру на нього дія ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не поширюється.

Наказом Міністерства культури і туризму України № 819/0/16-08 від 17.07.2008 року памятник ОСОБА_7 у центрі міста ОСОБА_6 (взятий під охорону рішенням Житомирського облвиконкому № 559 від 26.12.1979 року, як памятку монументального мистецтва місцевого значення (ох. № 1895)) визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих памяток України у звязку з невідповідністю критеріям, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1760 «Про затвердження Порядку визначення категорій памяток для занесення обєктів культурної спадщини до Державного реєстру памяток України».

Отже, з часу винесення Міністерством культури і туризму України вищевказаного наказу, з 17.07.2008 року, на памятник ОСОБА_7, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 16, м. Новоград-Волинський не поширюється дія ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини», тому посилання позивача на цю норму закону як на обґрунтування власних доводів про незаконність пунктів 1, 2, 4 рішення пятнадцятої сесії шостого скликання ОСОБА_6 міської ради Житомирської області від 15.02.2013 року № 364 є безпідставними.

Посилання позивача на вищевказаний наказ у позовній заяві як на підтвердження власних доводів про те, що вказаний памятник ОСОБА_7 включений до переліку памяток Житомирської області є помилковими.

У судовому засіданні представниками відповідача, як довод позовних вимог, зазначено, що пунктом 1 Рішення передбачено, що перенесення памятника ОСОБА_7 з вул. Шевченка у сквер Слави провести за рахунок коштів політичних партій та громадських організацій, благодійних внесків громадян. Вони також є організацією і вказане рішення порушує їхні права, оскільки зобовязує виділяти кошти на перенесення памятника.

Однак, у судовому засіданні представником відповідача надано власні пояснення щодо збору коштів на перенесення памятника. Представник відповідача пояснила, що перенесення памятника ОСОБА_7 планується і буде здійснюватися виключно за рахунок ініціаторів перенесення та благодійних внесків населення.

Вказане підтверджується витягом з протоколу першого пленарного засідання пятнадцятої сесії шостого скликання. Із вказаного протоколу випливає, що кошти на перенесення памятника ОСОБА_7 будуть надаватися зацікавленими особами (благодійними внесками). Зацікавленими особами являються ініціатори перенесення. Визнано за доцільне створити благодійний фонд та за рахунок цього фонду здійснити перенесення. ВО «Свобода» організацію щодо збирання коштів взяло на себе (а.с. 57-59).

Доказів на те, що до позивача зверталися з вимогою надання коштів на перенесення памятника ОСОБА_7 суду не надавалося.

Тому, посилання представників позивача на те, що памятник ОСОБА_7 буде перенесено за кошти ОСОБА_6 міської організації Комуністичної партії України є також безпідставними.

Крім цього, посилання представників позивача на те, що Рішення прийнято з порушенням процесу, а саме без відповідних кошторисів, проектів ескізів також є помилковим.

Аналізуючи положення Рішення встановлено, що питання щодо розробки проектно-кошторисної документації на реконструкцію частини Центральної площі міста, отримання відповідних дозволів виділені в окремі пункти.

На думку суду прийняття Рішення без відповідної проектно-кошторисної документації не є порушенням, що може потягнути визнання окремих пунктів Рішення чи Рішення в цілому незаконним. Навпаки, з пункту 3 Рішення випливає, що Управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради визначає кращу проектну пропозицію реконструкції частини Центральної площі міста (вул. Шевченка, 16).

Вищевказаний пункт узгоджується з п. 6 Рішення, який передбачає громадські обговорення, у тому числі, й проекту реконструкції частини Центральної площі міста.

Крім цього, п. 5 Рішення має застереження проведення процесу підготовчих заходів. А саме, вжиття своєчасних заходів щодо виготовлення проектно-кошторисної документації, укладання договорів на проведення робіт, забезпечення проведення робіт з реконструкції частини Центральної площі міста та завершення їх до проведення Міжнародного свята літератури і мистецтв «Лесині джерела» (26-28 липня 2013 року) дозволяється проводити управлінню житлового комунального господарства, енергозбереження і комунальної власності міської ради за умови виконання п. 2 цього рішення, тобто лише за умови погодження перенесення памятника ОСОБА_7 у центральних органах державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, ч. 2 вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача надано достатніх доказів на підтвердження правомірності свого Рішення.

Судом зясовано, що Рішення прийнято з дотриманням вимог передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Разом з тим, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження власних вимог щодо порушення його прав прийнятим Рішенням.

Керуючись ст.ст. 18, 22, 158-160 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 міської організації Комуністичної партії України до ОСОБА_6 міської ради про визнання незаконним рішення - відмовити.

Вступна та резолютивна частина постанови ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31.05.2013 року.

Повний текст постанови складено 05.06.2013 року.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Головуючий: О.М.Коцюба

ОСОБА_9