Справа № 2а-4/2010
Суддя: Ничик Г.І. Г. І.
Дата ухвалення: 2010-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря Петруняк Н.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про визнання дій відповідача неправомірними, про стягнення з відповідача недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 3891,9 грн. та зобовязання відповідача з 01.01.2009 р. здійснювати доплату до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати йому підвищення до пенсії як дитині війни, про стягнення з відповідача недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 3891,9 грн. та зобовязання відповідача з 01.01.2009 р. здійснювати доплату до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позовні вимоги мотивував тим, що він відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни. Згідно з статтею 6 згаданого закону йому з 01.01. 2006 р. повинна бути збільшена пенсія на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач покликається на ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, на Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007, яким визнано неконституційними положення п.12статті 71Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Виходячи із розміру соціальної допомоги (надбавки) до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - 30% мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, позивач вважає, що за 2006 рік йому не виплачено 1290 грн., за 2007 р. 1442,7 грн., за 2008 р., з врахуванням виплаченої надбавки в сумі 579,3 грн., йому недоплачено 1158,6 грн., всього недоплачено за 2006-2008 роки 3891,9 грн. Також позивач просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод і інтересів, просить взяти до уваги те, що відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові. Представник позивача пояснила, що про порушення свого права позивач дізнався в січні-лютому 2009 р., після чого й звернувся з позовом до суду, до управління пенсійного фонду з заявою про проведення перерахунку пенсії, як дитині війни, позивач не звертався.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що Закон України Про соціальний захист дітей війни не містить поняття мінімальна пенсія за віком, а положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не можуть застосовуватись до згаданих виплат, оскільки він застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з законом «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.2.3 мотивувальної частини Ухвали Конституційного суду України від 19.05.20009 р. прогалина в законодавстві полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30% якої мають підвищуватись дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. Відповідно до статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування виплат по даному Закону проводиться із державного бюджету України, а зміни до законів про бюджет щодо фінансування даних доплат не внесені, тому представник вважає, що для стягнення коштів з Пенсійного фонду України відсутні правові підстави. Позивачу виплата надбавки до пенсії як дитині війни проводились з 01.01.2008 р. в розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Представник відповідача просить суд звернути увагу на те, що позивач пропустив річний строк для звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що відповідно до ч.1 ст.100 КАС України є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши таким чином її обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, як особа, що є громадянином України, якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, наділений статусом дитини війни, що стверджено тимчасовою довідкою № 724 від 16.01.2006 р. Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В судовому засіданні встановлено, що Управління ПФУ проводило позивачу виплати як дитині війни, з 01.01.2008 р., що стверджено листом управління пенсійного фонду України в Городенківському районі № 1335/03 від 15.04.2010 р. З часу набрання чинності Законом України Про соціальний захист дітей війни позивач не звертався до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі з заявою про підвищення йому пенсії на 30 %, як дитині війни, до суду з позовом позивач звернувся 05.03.2009 р. Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Представник відповідача, покликаючись на ч.1 ст. 100 КАС України, наполягає на відмові в задоволенні адміністративного позову в звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. У звязку з тим, що підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком не нараховувалось відповідачем, суд вважає, що в даному випадку слід застосовувати річний строк звернення до суду відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, оскільки іншими нормативно-правовими актами не визначено строк звернення до суду за не нарахованими пенсіями. Посилання позивача на ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо виплат за минулий час без обмеження будь-яким строком є помилковим, оскільки вона регламентує строки звернення до суду щодо нарахованих сум пенсій.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги (підвищення до пенсії) як дитині війни, з 01.01.2006 р. по 05.03.2008 р. знаходяться за межами позовної давності, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Пунктом 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни був викладений в новій редакції, якою передбачалось, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно з частиною 4 ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розмір надбавки для інших учасників війни - 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 22.05.2008 р. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, в числі інших, положення п.41 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до пункту 6 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнанні неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, право позивача на отримання підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни у 2008 році виникло з 22.05.2008 року.

Незважаючи на те, що з 22.05.2008 р. відновлено дію ст.6 Закону у попередній редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідач всупереч рішенню Конституційного Суду України продовжував нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії у розмірах, визначених п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Доводи представника відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, а не для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає такими, що не можуть прийматись до уваги, оскільки позивачу призначено пенсію за віком, а відповідно до преамбули Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, останнім визначаються, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплат пенсій. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій, які є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, - входить мінімальний розмір пенсії за віком. Статтею 19 цього Закону встановлено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Посилання представника відповідача на не внесення змін до законів щодо фінансування виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань. Оскільки відповідач не виплачував позивачу підвищення до пенсії як дитині війни з 22.05.2008 р., тому дії відповідача слід визнати неправомірними.

В майбутньому розмір підвищення до пенсії дітям війни може бути змінений в сторону зменшення/збільшення шляхом внесення змін до закону, тому позовні вимоги в частині зобовязання відповідача проводити виплату перерахованої пенсії в подальшому суд вважає безпідставними, так як захисту в суді підлягає порушене право.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так як функції з призначення, нарахування та виплати пенсій позивачу здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, тому суд приходить до висновку, що вірним способом відновлення його порушеного права буде покладення на відповідача обовязку провести належне нарахування та виплату позивачу недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 р. по 15.04.2010 р. (по день постановлення судового рішення), яке обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених ОСОБА_1 сум підвищення пенсії за цей період.

Відповідно до ст. 88 КАС України суд вважає можливим звільнити відповідача від сплати судових витрат.

На підставі ст.ст. 1,3,6,7,8 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 17,19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, та керуючись ст. ст. 11,17,18, 69, 71, 86,94,98-100,158, 160-163, 167, 186,254 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни в період з 22.05.2008 р.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду в Городенківському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 р. по 15.04.2010 р., яке обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених ОСОБА_1 МихайлуДмитровичу сум підвищення до пенсії за вказаний період.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ничик Г.І.

Постанова в повному обсязі виготовлена 19.04.2010 р.