Справа № 2а-280/10
Суддя: Коваленко К. В.
Дата ухвалення: 2010-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-280/10
Провадження № 2а-280/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого

судді Коваленко К.В

при секретарі Старенькій С.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка в приміщені суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни , -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що вона народилась 8 лютого 1936 року та згідно ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус "дитини війни", тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Проте в супереч вимогам закону в період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року їй було недоплачено допомогу в сумі 3791 грн.90 коп. Просить суд визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправною та зобов'язати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за період 01.01.2006 року по 31.12.2008 року в сумі 3791,90грн. та поновити їй строк звернення до суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 12 ст.71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено.

Ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на які поширюється дія ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. ОСОБА_1 не має статусу інваліда.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року за №6-рп/2007 положення пункту 12 ст.71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено дію ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 цього Закону є неконституційним і тому питання, пов'язані з застосуванням ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" мало вирішуватися шляхом змін до даного Закону.

Відповідно до п.2 ст.41 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2008 рік", дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто відповідно частини 4 ст.14 ЗУ "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії підвищується на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Нарахування надбавок як дитині війни у 2006 році не проводилось, так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" кошти на виплату цієї надбавки не були передбачені.

Внаслідок цього порядок обчислення пенсій та/або підвищень, передбачених законами України "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" , "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", "Про соціальний захист дітей війни" здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується виключно для призначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Пенсійний фонд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням роз'яснити терміни "мінімальна пенсія за віком" та "мінімальний розмір пенсії за віком" шляхом відповідей на два питання: чи поширюється установлений в Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" термін "мінімальний розмір пенсії за віком" на правовідносини щодо обчислення пенсії або щомісячного грошового утримання чи державного соціального утримання за Законом України "Про соціальний захист дітей війни" і чи можна зазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розуміти так, що державна соціальна підтримка дітей війни здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок інших джерел фінансування.

Конституційний Суд України дійшов висновку (Ухвала №27-у/2009 від 19.05.2009 року), що у частині третій статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої статті,- виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Просить в заявленому позові відмовити.

Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

В суді встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась 8 лютого 1936 року та згідно ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус "дитини війни", тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими для цієї категорії осіб.

Згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач звернулась до суду з позовом 04.01.2010 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачкою було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав до 04.01.2010 року та його права підлягають захисту саме з цієї дати. Разом з тим позивач заявив вимогу про поновлення строку на звернення до суду. Дана вимога підлягає до задоволення, оскільки по спірному питанню неодноразово приймались підзаконні акти, які буди визнані неконституційними відповідними рішеннями Конституційного суду України, а тому нефахівцю було важко визначити порядок та розміри спірних виплат.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та встановлено з 01 січня 2008 року інший порядок розрахунку підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії "дітям війни".

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" були визнанні неконституційними.

Таким чином, положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими було внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" втратили чинність з 22.05.2008р.

Отже, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивача згідно вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 22 травня 2008 року, та сплатити на його користь заборгованість з цих виплат.

Проте, ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області будь яких дій з цього приводу не здійснювало.

За таких обставин, суд вважає неправомірною бездіяльність відповідача в частині не призначення, не нарахування та не виплати позивачу у період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. підвищення до пенсії, передбаченого ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відносно посилань відповідача на відсутність законодавчо визначеного розміру мінімального розміру пенсії для здійснення розрахунку та підвищення до пенсії відповідно до ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" при визначенні розміру підвищення до пенсії за основу його нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не існує.

Непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни, передбаченої у статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30 відсотків якої мають підвищуватися виплати дітям війни.

Відповідно до п.4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В силу п.7 ст.9 цього Кодексу у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Тому суд вважає, що наявність такої норми матеріального права (ч.3 ст.28 Закону N 1058-IV) та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на 2008 рік затверджений у наступних розмірах: з 01 січня - 470,00 грн., з 01 квітня - 481,00 грн., з 01 липня - 482,00 грн., з 01 жовтня - 498,00 грн.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни", є безпідставним, і не звільняє суб'єкта владних повноважень, а саме, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" для цієї категорії осіб.

Нарахування щомісячного підвищення до пенсії і забезпечення його виплат в компетенції саме ОСОБА_2 Пенсійного фонду України.

При цьому, в силу статті 7 Закону N 2195-IV за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюється фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків ( справа "Кечко проти України", рішення від 08.11.2005р.).

Таким чином, суд вважає, що підвищення до пенсії позивачу має бути сплачено відповідно до вимог Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Суд не приймає до уваги постанову КМУ від 28.05.2008р. №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою визначено розмір виплат підвищення до пенсії, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення до пенсії, слід керуватися Законом (Законом України "Про соціальний захист дітей війни", а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

За таких обставин, суд прийшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до вимог ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Підлягає до задоволення і вимога позивача про поновлення строку звернення до суду, оскільки по спірному питанню неодноразово приймались підзаконні акти, які буди визнані неконституційними відповідними рішеннями Конституційного суду України, а тому нефахівцю було важко визначити порядок та розміри спірних виплат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8,9,99,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, та від 22 травня 2008, Законом України "Про соціальний захист дітей війни". , -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задовольнити в повному обсязі.

Відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав за період з 01.01.2006 р. по теперішній час.

Зобовязати відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області нарахувати ОСОБА_1 до виплати та виплатити у повному обсязі недоплачену їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну 30% надбавку, що передбачена ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, проіндексувавши її з урахуванням інфляції, що мала місце протягом вказаного періоду.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Баришівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Баришівського районного суду