Справа № 826/19233/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/55891/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за

касаційною скаргою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року

у справі № 826/19233/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, в якому просив визнати дії посадових осіб відповідача щодо обов'язковості зазначення результатів комплексної експертизи неправомірними та зобов'язати вчинити дії, а саме: зареєструвати декларацію про готовність до експлуатації індивідуального будинку по АДРЕСА_1 шляхом передачі в суді нової декларації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року позов задоволено:

- визнано дії посадових осіб Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області щодо відмови у реєстрації декларацій про готовність до експлуатації індивідуального будинку по АДРЕСА_1 неправомірними;

- зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Київської області зареєструвати декларацію про готовність до експлуатації індивідуального будинку по АДРЕСА_1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов'язання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєструвати декларацію про готовність до експлуатації індивідуального будинку по АДРЕСА_1, прийнято в цій частині нову постанову такого змісту:

- зобов'язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області вчинити дії, пов'язані з реєстрацією декларації про готовність до експлуатації індивідуального будинку по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що подаючи декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, позивач повинен зазначити в її п. 9 інформацію щодо проведення комплексної експертизи проекту будівництва.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, тому просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що 22 липня 2003 року позивач отримав дозвіл № 21 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Васильківської районної державної адміністрації на виконання будівельних робіт нового будівництва, як індивідуальним забудовником. Будівельні роботи здійснювалися у строк, вказаний у дозволі.

Комунальним підприємством Київської обласної ради Васильківського міжрайонного бюро технічної інвентаризації проведено технічну інвентаризацію об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та 04 травня 2012 року та складено Технічний паспорт на житловий будинок. Під час вказаної інвентаризації порушень не виявлено.

З метою введення ведення вказаного об'єкту будівництва в експлуатацію, позивач неодноразового звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації для її реєстрації.

Так, зокрема, за наслідком розгляду поданої позивачем декларації, листом від 27 червня 2012 року № 7/10-2191 повернуто подану декларацію та повідомлено, про те, що позивач не вказав повні дані в п.п. 3, 8, 11-1, 15.

З урахуванням роз'яснень відповідача, виправивши недоліки, позивач повторно подав до відповідача декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

За наслідком розгляду поданої позивачем декларації, листом від 05 жовтня 2012 року № 7/10-25/0510/02 повернуто декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з підстав допущення недоліків при оформлені п.п. 11, 14 декларації.

З урахуванням роз'яснень відповідача, виправивши недоліки, позивач втретє подав відповідачу декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

За наслідком розгляду поданої позивачем декларації, листом № 7/10-65/2611/02 від 26 листопада 2012 року позивачу повернуто декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з підстав відсутності обов'язкового зазначення п. 9 в декларації - інформації щодо проведення комплексної експертизи проекту будівництва.

Листом № 7/10-6/2712/02 від 27 грудня 2012 року позивачу відмовлено у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації з підстав відсутності обов'язкового зазначення п. 9 в декларації - інформації щодо проведення комплексної експертизи проекту будівництва.

В подальшому позивач знову звертався до відповідача подавши декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

За наслідком розгляду поданої позивачем декларації, листом від 17 січня 2013 року № 7/10-30/17001/02 позивачу відмовлено у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації з підстав відсутності обов'язкового зазначення п. 9 в декларації - інформації щодо проведення комплексної експертизи проекту будівництва.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача неправомірними, звернувся до суду з даним позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю є неправомірними, а також законодавством не передбачено здійснення комплексної експертизи проекту будівництва II категорії складності, до якої відноситься і об'єкт будівництва, що належить позивачу.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Ч. 6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Згідно з п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461 реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

За змістом ч. 5 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру, а також вказано, що при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Як встановлено судами, позивач неодноразово звертався до органу державного архітектурно-будівельного контролю з метою реєстрації останнім декларації про готовність об'єкта до експлуатації, проте кожного наступного разу отримував відмову в такій реєстрації з підстав, які раніше не були вказані у листі відповідача.

За таких обставин, відмова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області здійснити реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, подану позивачем, є неправомірною.

Щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, з приводу незазначення позивачем в п. 9 декларації про готовність об'єкта до експлуатації інформації про проведення комплексної експертизи проекту будівництва, слід зазначити наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначав механізм проведення експертизи проектів будівництва станом на день виникнення спірних правовідносин, а саме на день відмови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області здійснити реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації з тих підстав, що в п. 9 зазначеної декларації не вказано інформацію щодо проведення комплексної експертизи проекту будівництва, був Порядок затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 11.05.2011 N 560 (далі - Порядок затвердження проектів будівництва).

Відповідно до п. 10 Порядку затвердження проектів будівництва (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) обов'язковій експертизі підлягають проекти будівництва об'єктів, що:

належать до IV і V категорії складності, - щодо дотримання вимог до їх міцності, надійності, довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки;

споруджуються на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, - щодо їх міцності, надійності та довговічності, експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення;

споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, - щодо кошторисної частини проекту будівництва.

З урахуванням того, що об'єкт будівництва відноситься до II категорії складності та не належить до інших об'єктів, експертиза проекту яких є обов'язковою відповідно до Порядку затвердження проектів будівництва, вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю про необхідність зазначення позивачем в п. 9 декларації про готовність об'єкта до експлуатації інформації щодо проведення комплексної експертизи проекту будівництва, є протиправними і не ґрунтуються на нормах законодавства.

Посилання відповідача на те, що в момент початку будівництва (22 липня 2003 року) комплексній державній експертизі підлягали всі об'єкти будівництва, оскільки винятків з названого правила не існувало, а тому позивач все ж повинен вказати таку інформацію в декларації, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахування викладеного, до спірних правовідносин не може бути застосовано нормативне регулювання, яке існувало раніше до їх виникнення та регулювало такі спірні правовідносини. Разом з тим, на час виникнення спірних правовідносин питання проведення комплексної експертизи проекту будівництва, а відтак і зазначення про це в декларації про готовність об'єкта до експлуатації, регулюється Порядком затвердження проектів будівництва, відповідно до якого не передбачено здійснення обов'язкової державної експертизи об'єкту будівництва - індивідуального будинку по АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ч. 2 ст. 224 КАС України визначено, що не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: