Справа № 826/3689/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/800/18227/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

секретаря - Коцюрби В.М.,

за участю представників: Державної архітектурно-будівельної інспекції України - Павлишина М.П., КП "Володимирський ринок" - Бігуненка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі №826/3689/14 за позовом комунального підприємства "Володимирський ринок" до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправними і скасування припису та постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року комунальне підприємство "Володимирський ринок" звернулося в суд з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (правонаступник Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Державної архітектурно-будівельної інспекції України), в якому просило визнати протиправними та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.12.2013 року про заборону експлуатації нежитлових приміщень до усунення порушень, а також постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.09.2013 року № 419/13/1 за експлуатацію будівлі без прийняття її в експлуатацію в розмірі 1 032 300 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною, винесена неповноважною особою, оскільки до повноважень Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м.Києві не належить розгляд справ про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року, позовні вимоги задоволені. Визнані протиправними та скасовані припис від 17.12.2013 року і постанова про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності № 419/13/1 від 24.09.2013р.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та винести рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу КП "Володимирський ринок" просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін як законні і обґрунтовані.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судам попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил КП "Володимирський ринок" в м.Києві вул.Горького (Антоновича) 115.

За результатами перевірки відповідачем складений Акт від 17 вересня 2013 року.

Перевіркою встановлено, що КП "Володимирський ринок" самочинно виконані будівельні роботи із реконструкції та капітального ремонту (відповідно до технічного паспорту БТІ від 11 грудня 2001 року), а саме: змінені техніко-економічні показники шляхом влаштування нових стін, перегородок, дверних прорізів, як у несучих конструкціях будівлі, так і у перегородках, виконані роботи з об'єднання приміщень шляхом демонтування стін, без документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", крім того, споруда ринку експлуатується без прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог законодавства України після виконання будівельних робіт з реконструкції та капітального ремонту, чим порушена ч.8 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За результатами перевірки відповідачем складений припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.09.2013 року, яким позивача зобов'язано з 17.09.2013 року заборонити експлуатацію нежитлових приміщень до усунення порушення відповідно до вимог чинного законодавства та до 17.10.2013 року усунути виявлені порушення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві складений протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 17.09.2013 року, згідно якого розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 24 вересня 2013 року.

За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідачем прийнята постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №419/13/1 від 24.09.2013 року, якою комунальне підприємство "Володимирський ринок" визнане винним у вчинені правопорушення передбаченого абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладений штраф у сумі 1 032 300 грн. 00 коп. за експлуатацію будівлі без прийняття її в експлуатацію.

Не погоджуючись з приписом про усунення порушень та з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суди першої і апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги послалися на ті обставини, що посилання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на порушення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набув чинності 12.03.2011 р., в оскаржуваних постанові та приписі безпідставні та свідчить про застосування норм вказаного Закону стосовно заборони експлуатації, які були відсутні у законодавстві станом на початок експлуатації приміщень після проведення ремонту у 2007 р., що вказує на протиправність висновків відповідача та неправомірність прийняття оскаржуваних рішень. Крім того, ч.11 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що штраф може бути накладений на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення, тобто з урахуванням експлуатації з 2007 р. пропущений строк притягнення до відповідальності за правопорушення.

Колегія суддів Вищого адміністративного судочинства України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності прийнятих відповідачем припису та постанови про застосування штрафу.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За обставиниами справи оскаржувані припис та постанова прийняті згідно матеріалів Акту перевірки з підстав експлуатації споруди ринку без прийняття його в експлуатацію, відповідно до вимог законодавства України, після виконання будівельних робіт з реконструкції та капітального ремонту у порушення ч.8 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка встановлює, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Вищенаведена стаття 39 Закону № 3038-VI, який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Дія даного Закону не поширюється на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів був врегульований вперше постановою Кабінету Міністрів України №449 від 5 серпня 1992 року, однак, дана постанова стосувалася лише об'єктів державного замовлення. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, мав визначатися Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Міністерством інвестицій і будівництва.

З набуттям чинності Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року - 15 листопада 1994 року, статею 1 встановлювалася відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, разом з тим, вказаний Закон не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплене у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності" від 22 грудня 2011 року №4220-VI, 19 січня 2012 року викладений у новій редакції Закон України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", пункт 6 частини другої статті 2 якої передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що комунальним підприємством "Володимирський ринок" були проведені та завершені ремонтні роботи з внутрішнього часткового перепланування окремих приміщень функціонуючої споруди критого ринку без зміни зовнішньої конфігурації, із збереженням зовнішніх розмірів, несучих конструкцій і стін, із зміненою внутрішньої конфігурації окремих приміщень та додаванням перегородок, віконних і дверних прорізі у 2007 році.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням наведеного положення п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" щодо накладення штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, регулює питання відповідальності тих суб'єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, а саме: не ввели в експлуатацію відповідні об'єкти до початку їх використання після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, вказаує на неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Крім того, поняття "експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта" не може тлумачитися як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об'єкта містобудування з початку його використання.

Частина 8 статті 39 Закону № 3038-VI з урахуванням змін встановлює, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Виходячи з вищенаведеного обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена певна відповідальність.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 4 березня 2014 року у справі № 21-433а13.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно перевірки виявлені порушення позивачем приписів ч.8 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою встановлена заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством).

Оскільки, ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" набрав чинності 12 березня 2011 року, тобто після завершення робіт з ремонту споруди ринку та після початку його експлуатації у 2007 році, тому вказаний Закон не може застосовуватися до даних спірних відносин, а відповідачем не доведено, що період виконання ремонтних робіт споруди ринку та початку його експлуатації припадав на період після набрання чинності вказаним Законом та у період, коли був встановлений обов'язок вчинення дій по прийняттю в експлуатацію результатів таких робіт.

Відтак, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено наявності встановленої Законом заборони експлуатації об'єкту робіт та правомірності висновку щодо порушення позивачем вимог Закону, норми якого не мають зворотної дії.

З урахуванням наведеного посилання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на норму зазначеного Закону в оскаржуваних постанові та приписі свідчить про застосування норм Закону стосовно заборони експлуатації, які були відсутні у законодавстві станом на вказаний період 2007 року, що вказує на протиправність висновків відповідача та неправомірність прийняття оскаржуваних припису та рішення.

Отже, застосування до позивача санкцій, передбачених п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" є необґрунтованим та не авідповідає чинному законодавству.

Колегія суддів вважає обгрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції, що припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.09.2013 року та постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.09.2013 року № 419/13/1 прийняті відповідачем неправомірно є протиправними та підлягають скасуанню.

Крім того, колегія суддів зазначає, згідно ч.11 ст 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" штраф може бути накладений на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будівельні та ремонтні роботи були виконані комунальним підприємством "Володимирський ринок" у березні місяці 2007 року, а тому строк застосування адміністративно-господарських санкцій слід обраховувати починаючи з цієї дати.

При цьому, навіть у випадку вчинення позивачем порушення у сфері містобудівної діяльності, до нього не може бути застосований штраф на підставі даної норми Закону, згідно оскаржуваного рішення за спливом строку.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: