Справа № 2а-820/10948/14
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Коротких О.А.,

суддів: Прокопенка О.Б., Маринченка В.Л., -

розглянувши заяву Харківської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" (далі - ТОВ) до Митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

Митниця подала заяву про перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 березня 2015 року, якою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 7 липня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року залишено без зміни.

У заяві йдеться про неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Митного кодексу України.

На підтвердження наведених у заяві доводів Митниця надала копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 24 липня, 4 вересня, 16 вересня, 7 жовтня 2014 року та 28 січня, 26 березня 2015 року, які на думку заявника, підтверджує неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції про те, що подані позивачем документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товару та митну вартість за ціною договору, у відповідача були відсутні підстави для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару за контрактом.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції, залишаючи без зміни рішення судів попередніх інстанцій, погодився з твердженнями відповідача про неможливість застосування у спірних правовідносинах першого, другого, третього, четвертого та п'ятого методів визначення митної вартості товару, оскільки позивачем не було надано документів, які були визначені митним органом у ході митних консультацій, тому відповідачем обґрунтовано застосовано шостий (резервний) метод визначення митної вартості.

В ухвалі Вищого адміністративного суду від 4 вересня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій та постановив нове, у задоволені позову відмовив; зазначив, що оскільки товариство не надало витребувані Митницею документи, що є його обов'язком, Митниця правильно застосувала метод 2-б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та 2-г (резервний), при цьому обґрунтувавши неможливість застосування попередніх методів.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 вересня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції залишаючи без зміни рішення судів попередніх інстанцій, дійшов висновку, що Митниця у межах своїх повноважень здійснила контроль правильності задекларованої вартості товару, оскільки розбіжності у поданих позивачем документах унеможливили підтвердження контрактної вартості товару.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій та постановив нове, відмовив у задоволені позову, при цьому зазначив, що під час митного контролю поданих позивачем до митних оформлень документів та правильності заявленої митної вартості товарів, відповідач під час митного оформлення не надав платіжних доручень з банку. Крім того, ненадання декларантом усіх витребуваних митницею документів, зокрема, платіжних доручень, унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товару. Правомірність застосування відповідачем шостого методу визначення митної вартості товару з послідовним застосуванням попередніх, а також обґрунтування неможливості їх застосування підтверджується матеріалами справи.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2015 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій та постановив нове; відмовив у задоволені позову, посилаючись на те, що у зв'язку з неможливістю об'єктивного визначення ціни товару за наданими позивачем документами, відмовою позивача від надання додаткових документів, у митниці не було можливості застосовувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів за резервним методом.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що митницею не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів. У митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару. Крім того, у цій ухвалі не наведено іншого, ніж у оскаржуваній ухвалі, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

відмовити у допуску до провадження справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" до Харківської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень за заявою Харківської митниці Міндоходів про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: О.Б. Прокопенко В.Л. Маринченко