Справа № К/9991/76764/11-С
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/9991/76764/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства фірми «Каскад-К» до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про скасування вимоги за касаційною скаргою Приватного підприємства фірми "Каскад-К" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року Приватне підприємство фірма «Каскад-К» звернулося до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, в якому, з урахуванням уточнень, просило скасувати акт перевірки № 160 від 23 грудня 2008 року та вимогу про сплату боргу Ю-2592 від 23 грудня 2008 року в сумі 30714,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що проведена перевірка і складені за її наслідками акт та вимога про сплату боргу є безпідставними та незаконними, оскільки ОСОБА_4, є єдиним засновником та власником Приватного підприємства фірми «Каскад-К», участь якого у системі загальнообов'язкового страхування припинена через набуття права на довічну пенсію.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2009 року провадження в частині позовних вимог про скасування акту перевірки № 160 від 23 грудня 2008 року закрито.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі Приватне підприємство фірма «Каскад-К», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова проведено перевірку Приватного підприємства фірми «Каскад-К» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і достовірності даних персоніфікованого обліку у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, за результатами якої складено акт №160 від 23 грудня 2008 року.

За наслідками вказаної перевірки відповідачем здійснено донарахування позивачу своєчасно не обчислених страхових внесків на суму 30 714,86 грн. ( 32%,32,3%,31,8%.33,2%) від фонду оплати праці протягом січня-грудня 2004 року, січня-травня, серпня-вересня 2005 року, травня, липня-вересня, листопада-грудня 2007 року, січня-березня, травня, червня, вересня 2008 року.

В подальшому, Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на адресу позивача направлено вимогу щодо сплати недоїмки зі страхових внесків № Ю-2592 від 23 грудня 2008 року на загальну суму 30 714,86 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що нарахування позивачу страхових внесків є обґрунтованим, оскільки згідно наказу № 1 від 20 листопада 1994 року ОСОБА_4 продовжує працювати, а тому не підпадає під категорію осіб, участь яких припиняється в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Зокрема, виключно цим Законом визначаються платники страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Частиною 3 статті 18 цього Закону (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, наказом № 1 від 20 листопада 1994 року на ОСОБА_4 покладено обов'язки директора Приватного підприємства фірма «Каскад-К», йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата.

Таким чином, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що Приватне підприємство фірма «Каскад-К» має сплачувати страхові внески у період, що перевірявся, оскільки використовувало найману працю, тобто є роботодавцем, а відтак є і страхувальником, в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» участь застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування припиняється у разі, якщо застрахованій особі відповідно до цього Закону призначено пенсію і вона не продовжує працювати, або якщо застрахована особа відповідно до цього Закону набула права на довічну пенсію чи одноразову виплату.

Доводи касаційної скарги не ґрунтуються на законі та спростовуються висновками судів попередніх інстанцій, рішення яких є законними та обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного підприємства фірми "Каскад-К" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало