Справа № 826/15355/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/17460/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року

у справі № 826/10229/13-а

за позовом ОСОБА_3

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання неправомірною бездіяльності щодо не включення до Загального реєстру вкладників ПАТ «АКБ Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; зобов'язання вжити заходи спрямовані на включення до Загального реєстру вкладників ПАТ «АКБ Банк» та на повернення суми вкладу та нарахованих процентів, що розміщені на поточному рахунку НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «АКБ Банк».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення названими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Фонд просив залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 24.05.2012 між ОСОБА_4 (Клієнт) та ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» (Банк) укладено договір № 04193 на обслуговування спеціального платіжного засобу фізичної особи, згідно з пунктом 2 якого Банк відкриває Клієнту спеціальний платіжний засіб до поточного карткового рахунку «зарплатний» НОМЕР_2 у гривні.

Згідно з довідкою ПАТ «АКБ Банк» від 14.06.2013 № 26/165-10Т, через зміну порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів, у зв'язку з заміною програмного комплексу, рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_2, відкритий згідно з договором спеціального платіжного засобу фізичної особи від 24.05.2012 № 04193, було змінено на НОМЕР_1.

22.08.2014 між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдаровувана) було укладено договір дарування вкладу, зареєстрований за № 1313.

Згідно з умовами договору, Дарувальник передає безоплатно у власність Обдаровуваній грошовий вклад на вимогу в сумі 32 250,54 грн., який знаходиться на рахунку НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «АВТОКРАЗБАНК», згідно договору № 04193 на обслуговування спеціального платіжного засобу фізичної особи від 24.05.2012, а Обдаровувана приймає в дар від Дарувальника вказаний вклад на вимогу у момент підписання цього договору.

15.09.2014 ОСОБА_3 звернулась до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, в якій просила внести відповідні зміни до реєстру вкладників ПАТ «АКБ Банк» для здійснення виплат та виплатити їй вклад у розмірі 31 887,76 грн., розміщений на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «АКБ Банк».

Проте відповіді на вищевказану заяву ОСОБА_3 не отримала, та зміни до Загального реєстру вкладників внесено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що - ОСОБА_3 не є вкладником у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки нею не укладався договір банківського вкладу з ПАТ «АКБ Банк».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульовано Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі-Закон № 4452-VI).

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (пункт 2 статті 1 Закону № 4452-VI) .

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Пункт 4 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI зазначає, що, Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

Як установлено судами попередніх інстанцій, постановою Правління Національного банку України від 30.05.2014 № 320, ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.05.2014 № 40 розпочато процедуру виведення ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 30.05.2014 по 29.02014 включно.

Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2014 № 537 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з 29.08.2014.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.08.2014 № 76 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з відшкодуванням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 29.08.2014.

З аналізу положень Закону № 4452-VI слідує, що кошти підлягають відшкодуванню за вкладами станом на день прийняття рішення про початок процедури виведення Фондом банку з ринку.

Так, 30.05.2014 Банк віднесено до категорії неплатоспроможних та виведено з ринку, а також розпочато процедуру виведення Банку з ринку.

Тобто, право на отримання відшкодування за вкладами в Банку мають фізичні особи-вкладники в розмірі вкладів, зафіксованих станом на 30.05.2014. При цьому, будь-які правочини після вказаної дати щодо вкладів, у тому числі, дарування, не породжують жодних правових наслідків для Фонду.

Як установлено судами попередніх інстанцій та вбачається з листа ПАТ «АКБ Банк» від 14.08.2014 № 32/226-01 та Переліку осіб, які були членами спостережної ради, правління, ревізійної комісії ПАТ «АКБ Банк», затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію «АКБ Банк» Третяк В.О., з 10.07.2012 по час складення переліку (14.08.2014), ОСОБА_4 перебувала на посаді Голови правління.

Крім того слід зазначити, що ОСОБА_4 підпадає під обмеження гарантій, встановлених пунктом 4 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад особою, яка була членом правління банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанції, що позивач не є вкладником, у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки не укладала договір банківського вкладу, а лише набула право вимоги на кошти за вкладом в ПАТ «АКБ Банк» відповідно до договору дарування від 22.08.2014.

Згідно з частиною третьою статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель