Справа № 2-а-1430/11
Суддя: Бібік М. В.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1430/11
П о с т а н о в а

І м е н е м У к р а ї н и

04.04.2011 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Бібік М.В.

при секретарі Слюсаренко А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Новий Буг адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 17.03.2011 року про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:

21.03.2011 року звернувся до суду з позовом до УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області і вказавши в ньому, що за постановою серії АЕ1 № 186395 винесеної інспектором БДПС ВДАІ м. Кривий Ріг УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 17.03.2011 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 260 грн. В постанові зазначено, що 17.03.2010 року, в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Опель Кадетз номерним знаком ВЕ8962АС повертаючи ліворуч з вул. Купріна на вул. Окружна перетнув суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги розділу 34 щодо лінії розмітки 1.1 та 1.16.1 Правил дорожнього руху України.

Заперечуючи проти вказаних дії відповідача, позивач наголошує в позові на те, що порушень ПДР України 17.03.2010 року він не допускав, зазначив, що в зазначеному та місці та час рухався автомобілем Опель Кадетобїжджаючи автомобіль припаркований на краю проїзної частини дороги обабіч пересік вузьку суцільну лінію, що при зазначених обставинах ПДР України дозволяється, тому вважаючи постанову інспектора ДАІ від 10.01.2011 року про накладення адміністративного стягнення незаконною, позивач просив суд її скасувати та визнати дії відповідача, викликані безпідставним притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, неправомірними.

В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені ним в адміністративному позові, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Своїх письмових заперечень на позов він також до суду не направив.

В силу ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає, що справу можливо вирішити за відсутності відповідача, який є субєктом владних повноважень, на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали позову з долученими до нього документами, суд вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач по справі в силу дії ст.ст. 287, 288 КУпАП, а також положень ст..ст. 2, 17, 104, КАС України, має право, шляхом подачі в суд адміністративного позову, оскаржити дії відповідача, як представника державного органу, які повязані з накладанням адміністративного стягнення, так і саму постанову про накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що інспектором БДПС ВДАІ м. Кривий Ріг УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 17.03.2011 року складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі якого, цього ж дня ним винесено постанову серії АЕ1 №186395, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, яке полягало в тому, що 17.03.2011 року о 13 год. 20 хв. при здійсненні керування автомобілем марки Опель Кадетз номерним знаком ВЕ8962АС, в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 перетнув суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги розділу 34 щодо лінії розмітки 1.1 та 1.16.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, посилаючись в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.03.2011 року на очевидців правопорушення вчиненого ОСОБА_1, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та приєднання відповідних письмових пояснень цих свідків до протоколу, на пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі судді від 24.03.2011 року, щодо надання доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, останнім не надані, в той час коли позивач не згоден з висновками відповідача щодо вчинення правопорушення, про що позивачем ОСОБА_1 було викладено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні наголошує, що перетинання вузької суцільної лінії, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків було викликане наявністю перешкоди іншого транспортного засобу, який стояв на краю проїзної частини дороги. Згідно з розділом 34 п .1 Горизонтальна розміткаПДР України, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для обїзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити безпечний обїзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю 30 км/год.

Посадовою особою, що винесла протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.03.2011 року, інших доказів, які б могли підтвердити факт вчинення правопорушення позивачем та спростувати його доводи щодо відсутності своєї вини у вчиненні правопорушення, в зазначених процесуальних документах не відображено, тоді як наявні матеріали справи ставлять під сумнів відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 обставинам справи.

Таким чином, суд вважає, що дії УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, викликані притягненням інспектором БДПС ВДАІ м. Кривий Ріг УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП є неправомірними, що виступає підставою для скасування відносно нього постанови від 17.03.2011 року про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 11,158-163,167 КАС України, суд,

П о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 17.03.2011 року про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Дії інспектора БДПС ВДАІ м. Кривий Ріг УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн., - визнати неправомірними.

Постанову інспектора БДПС ВДАІ м. Кривий Ріг УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 від 17.03.2011 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн., - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя