Справа № 431/1722/15-а
Суддя: Ткач О. В.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/1722/15а
Провадження: 2а/431/28/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

При секретарі: Кустовій О.О.,

Представнику позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 на дії старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 2 м. Лисичанська ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить скасувати постанову від 31.01.15 року серії ПС2 № 180622іІнспектора ДПС взводу № 2 м. Лисичанська ОСОБА_3, якою на нього накладено адмінстягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в 323 грн.

Позивач вважає винесення такої постанови незаконним, оскільки вважає відсутньою подію адмінправопорушення. Пояснив, що 31.01.2015 року він керував автомобілем ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 і був зупинений робітником ДАЇ. Це сталося на перехресті вулиць Комунарів та Шевченка у м. Старобільську Луганської області, а не на вул. Привокзальній, 6, як вказано інспектором в протоколі. Дійсна причина зупинки йому не відома, але інспектор ДАЇ вказав, що він не пропустив пішохода на пішохідному переході. Таких обставин не було й він відмовився від пояснень і підпису в постанові. Крім того, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП, він вказав, що відповідач не ознайомив його з правами, передбаченими нормами КУпАП. Про накладення штрафу позивач дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження, яке отримав 08.04.2015 року. Просить визнати дії відповідача незаконними, скасувати постанову.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач в судове засіданні позов не визнав, надав суду заперечення, в який повідомив, що факт скоєння позивачем ОСОБА_2 правопорушення повністю підтверджується наданими документами та відеозаписом, що законно провадився під час фіксування обставин правопорушення. Від підпису в протоколі про адмінправопорушення й в постанові позивач відмовився, як відмовився й отримувати ці документи, що підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за слідуючих підстав:

Строк звернення з позовом позивачем не порушений, оскільки, як вбачається з доданих до позову документів, ОСОБА_2 отримав копію постанови про адміністративне правопорушення й дізнався про розмір стягнення у вигляді штрафу з листа дежвиконавця, який він отримав 08.04.2015 року. Інших доказів, що ОСОБА_2 був обізнаний про адмінстягнення раніше суду не надано.

З постанови про адмінправопорушення ОСОБА_5 ПС2 № 180622 від 31.01.2015 року вбачається , що на ОСОБА_2 накладено адмінстягнення в сумі 323 грн. за порушення правил дорожнього руху, т.б. за скоєння адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Згідно до протоколу про адмінправопорушення серії АВ 2 № 047191 від 31.01.2015 року вбачається, що 31.01.2015 року об 11 годині 20 хвилин в Луганській області м. Старобільск по вул. Привокзальній, водій, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011 держномерний знак НОМЕР_1 не дав дорогу пішоходу, який переходив проїзджу частину по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35(1).5.35(2), чим порушив вимоги п. 18.1 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 16).

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність, чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до відповідальності, потерпілих, свідків,висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпеченню дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів а також іншими документами.

Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач доказував правомірність дій шляхом надання відеозапису, який досліджений судом, зі змісту якого вбачається, що позивач не пропустив пішоходів-чоловіка в темному та жінку в білому одязі, які почали перетинати проїзджу частину дороги на пішохідному переході. Пішоходи рухались після проїзду в протилежному позивачеві руху вантажного автомобіля-рефрижератору, який міг перешкоджати позивачу бачити пішоходів. Законність фіксування відеозапису підтверджується документами про відсутність необхідності сертифікації й повірки вимірювальної техніки ( а.с.19-20).

Оцінюючи відеозапис, як доказ обставин правопорушення ,скоєного ОСОБА_2, суд дійшов висновку про те, що пішоходи вже знаходились на проїжджій частині дороги, огляд ОСОБА_2 цих пішоходів перешкоджала вантажівка, але ОСОБА_2 повинний був діяти згідно до вимог п. 18.1 Правил Дорожнього руху України, переконатись про відсутність пішоходів на пішохідному переході позначеному дорожнім знаком, чого він не зробив. Ігнорування ОСОБА_2 обмеженості огляду, через яку він не помітив пішоходів, могло спровокувати аварійну ситуацію.

Суд не може прийняти до уваги зауваження позивача щодо невірного місця події, вказаного в протоколі й постанові про адмінправопорушення, як вул. Привокзальна, буд. 6, хоча дійсна назва площа Базарна у м. Старобільску, оскільки при перегляді відеозапису обставин подій. Сторони не заперечували, що місцем події є саме той, що відображений на відеозаписі.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КуПАП.

Позивач, обгрунтовуючі позов не надав суду доказів, вказуючи про відсутність факту правопорушення та неправомірності дій відповідача.

Позивач є пенсіонером, отримує пенсію в 3 600 грн., не є переселенцем, що сам підтвердив у суді й цей факт не оспорюється сторонами й не потребує доказів, тому адмінстягнення за скоєне правопорушення призначене відповідачем правомірно, в межах санкції ч 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.159-163 КАС України, ст. 122 ч 1 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №2 м. Лисичанська Луганської області старшого сержанта міліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними й скасування постанови відмовити за необґрунтованістю.

На постанову може бути внесена апеляція до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Старобільський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Ткач О.В.