Справа № 2-а-100/12-1012
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2013-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а- 100 /2012р.
ПОСТАНОВА

іменем України

29 грудня 2012 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Форощі І.С., Мельниченко Т.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача УПФ - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому провадженні в смт. Іванків Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до УПФУ у Іванківському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії.

Позивачка посилається на те, що в 1986 році вона працювала на посаді інспектора відділу кадрів Іванківського районного вузла звязку і була залучена до виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а саме: 5 травня 1986 року протягом 9-годин в м.Чорнобилі виконувала роботи з евакуації та знищення кадрових документів Чорнобильського районного вузла звязку.

Її визнано потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорії 1 та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі як пенсіонер.

Її пенсія складається : з основної пенсії, додаткової пенсії за втрату здоровя як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, підвищення пенсії як інваліду війни та підвищення пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає на території зони добровільного гарантованого відселення.

Пенсія йому була нарахована з урахуванням факту роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи 24 травня 1986 року протягом 12 годин.

Цей факт було встановлено рішенням Іванківського районного суду від 12 березня 2007 року.

2 листопада 2011 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної їй пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків за фактично відпрацьований час в зоні відчуження.

Для проведення перерахунку вона надала відповідачу наступні документи:

-ОСОБА_422-1 про тривалість виконання робіт на території зони відчуження та про оплату цих робіт;

-Наказ Іванківського районного вузла звязку про відрядження в м. Чорнобиль;

-Копію особового рахунку за 1986 рік;

-Копію табеля обліку робочого часу за травень 1986 року;

-Копію телеграми Київського обласного управління звязку про необхідність залучення працівників Іванківського РВЗ до понадурочних робіт для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

-Копію наказу №55 від 30.04. 1986 року про залучення працівників до виконання понадурочних робіт;

Копію виписки із засідання профкому Іванківського районного вузла звязку про надання згоди на залучення працівників до виконання понадурочних робіт.

Проте, відповідач відмовив їй у перерахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що нею не надано достатню кількість первинних документів, які підтверджують тривалість її роботи під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що табель робочого часу не завірений печаткою зони відчуження .

З даною відмовою вона не згодна, оскільки вона надала всі належні документи для призначення пенсії, а посилання на те, що на табелю відсутня печатка зони відчуження вважає надуманою мотивацією, оскільки станом на травень 1986 року поняття зона відчуженняне існувало і на Табелі обліку робочого часу печатки не передбачені.

Позивачка просить визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області при здійсненні перерахунку її пенсії без урахування факту роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 05 травня 1986 року на протязі 9 годин неправомірними.

Зобовязати відповідача УПФ України в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок її пенсії з 02.11. 2012 року з урахуванням факту її роботи 05 травня 1986 року по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи протягом 09 годин, тобто- в розмірі відшкодування фактичних збитків від заробітної плати за роботу в зоні відчуження та стягнути недоплачені кошти за вказаний період.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов.

Представник відповідача позов не визнала.

Вислухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та допитавши свідка, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивачка являється пенсіонером як інвалід 2 групи(ОСОБА_5 ААБ№ 003432); особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - категорії 1, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1, що підтверджується ОСОБА_5 А № 102167 та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі.

Відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання,і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі фактичного відшкодування збитків, який визначається згідно із законодавством.

Отже, позивачка вправі претендувати на пенсію по інвалідності в залежності від заробітку, отримуваного за роботу по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Позивачка просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати перерахувати її пенсію з розрахунку за роботу в зоні відчуження ЧАЕС 05 травня 1986 року на протязі 9 годин.

З копії ОСОБА_4 №103 від 17.06. 1999 року( а.с. 6), яка видана Іванківським районним вузлом звязку слідує, що ОСОБА_1, яка працювала на посаді інспектора відділу кадрів, за роботу в зоні відчуження 05 травня 1986 року виплачено заробітну плату в сумі 41,04 крб., по відомості б/н від червня 1986 року, з урахуванням коефіцієнта 4,0 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 р.№ 207-7.

Доплата за підвищеними тарифними ставками з урахуванням зони безпечності проводилася, виходячи з постановлених у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного (36 годинного )робочого тижня: 05.05-зана 2;кількість днів-1;годин-9,0.

Отже,з даної довідки слідує, що позивачка працювала в зоні ІІ на протязі 9годин, а доплата їй проводилася за 6-годинний робочий день.

В примітці до даної довідки вказано: стверджуючі документи про роботу в зоні відчуження додаються в копії ( а.с. 6).

Оскільки в довідці не вказано, які копії позивачка надала УПФ,а відповідач стверджує, що це ті документи, які позивачка надала суду, що не заперечує позивачка, тому суд оцінює надані позивачкою стверджуючі документи про її роботу в зоні відчуження на протязі 9-годинного робочого дня.

Як слідує з ст. 50 Кодексу законів про працю УРСР нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 41 годину на тиждень..

Відповідно до ч.2 ст. 51 КЗпроП УРСР для робітників і службовців, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці,- не більше як 36 годин на тиждень.

Відповідно до ст. 52 КЗпроПУРСР для робітників та службовців установлюється пятиденний робочий тиждень з двома вихідними. При пятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як слідує з копії Табеля обліку використання робочого часу за травень 1986 року( а.с. 13-15) ОСОБА_1,інспектор(під №9) та ОСОБА_6Г(головний бухгалтер) 05.06.1986 року працювали на протязі 11 годин;інші по 8 годин.

Внизу дописано: Табель роботи в зоні: за 05.05. ОСОБА_6 і ОСОБА_1 - по 9 годин; 08.05-Вязомитина і Осадчий по 9 годин.

Табель склала інспектор відділу кадрів ОСОБА_1

Отже,з даного табеля слідує, що позивачка 05.05.1986 року працювала понад урочний час.

Згідно ст. 62 КЗпроПУ надурочні роботи,як правило, не допускаються.Надурочними роботами вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня( ст.ст. 52,53 і 61).

Отже, в умовах роботи в ІІ зоні небезпеки-це не більше 36 годин на тиждень, а при звичайних умовах праці, при 8-годинному робочому тижні позивачки-це понад 8 годин.

Про те, що з 30.04. 1986 року в Іванківському районному вузлі звязку дозволено понаднормові роботи та робота у вихідні дні свідчить виписка з протоколу засідання профкому від 30.04. 1986 року(а.с. 16).

З копії наказу №55 від 30 квітня 1986 року слідує,що начальник Іванківського РВЗ ОСОБА_7 видав даний наказ про залучення до надурочних робіт, та роботи у вихідні та святкові дні працівників , зокрема, працівн иків слідуючих підрозділів:

-начальника районного вузла звязку;

-голоного інженера;

-заступника начальника;

-працівників адмінуправлінського персоналу.

Як слідує з Табеля робочого часу за травень 1986 року ні начальник Іванківського районного вузла звязку,ні головний інженер,ні заступник начальника у святкові ,вихідні чи надурочно, не працювали.

Пункт 2 Наказу № 55 від 30 квітня 1986 року прямо вказує, що оплату у вихідні та святкові дні проводити згідно відповідних статей Кодексу законів про працю і наданих графіків роботи ( а.с.11).

Стаття 106 КЗпро П УРСР передбачає оплату роботи в надурочний час.

Компенсація надурочних робіт відгулом не допускається.

Як слідує з особового рахунку ОСОБА_1 ніякі доплати за надурочний час в травні 1986 року їй не проводилися.( а.с. 10).

Проте, як слідує з ОСОБА_4 ( а.с.6) доплата проводилася в червні 1986 року.

З особового рахунку ОСОБА_1 вбачається,що в графі різнемається доплата спірної суми- 25,38.

Свідок ОСОБА_8, яка в травні 1986 року працювала головним бухгалтером, та яка була викликана до суду за клопотанням позивачки, дала суду суперечливі покази. Зокрема, свідок стверджувала, що 05.05. 1986 року в місто Чорнобиль їздила вона, позивачка ОСОБА_1 та їх завгосп, хоча в табелі обліку робочого часу 05.05. 1986 року не вказано, що завгосп Іванківського РВЗ працював в м.Чорнобилі. Крім того, свідок пояснила, що працювали вони в зоні на протязі 6-7 годинного робочого дня. Виїхали о 9 годині, а повернулися біля 19-20 години . Годин 2 у них пішло на дорогу. Лише після розяснення, що ОСОБА_1 стверджує, що вони в м.Чорнобилі працювали на протязі 9 годин, свідок зауважила, що так воно і буде.

Проте, при простому підрахунку,якщо позивачка поїхала в м.Чорнобиль о 9 годині, а повернулася о 20 год., то цей час складає 11 годин, а без 2 годин на дорогу, залишається 9 годин; якщо ж повернулися о 19 годині, то лише 10 год., а відповідно-8 годин.

Скільки годин працювала позивачка ОСОБА_1 05.05. 1986 року підтверджуючих документів позивака не надала, як не надала документів про те, що 5 травня 1986 року вона дійсно працювала в м.Чорнобилі.

З пояснень свідка ОСОБА_8 слідує, що бланки відряджень знищені, оскільки у них термін зберігання 3 роки; на фінансові документи, як табель робочого часу, накази про оплату встановлено термін зберігання 75 років, проте, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи,що доплату в сумі 25,38 крб. ОСОБА_1 отримала за роботу в м.Чорнобилі та за який період.

Позивачка надала копію наказу №20 від 05 травня 1986 року, з якого слідує, в пункті 11(останній пункт даного наказу) слідує,що ОСОБА_6 Григорівну(ім.я пропущено), гол.бух. та ОСОБА_1,інспектора ВК, відрядить в м.Чорнобиль РВЗ, для відбору до евакуації бухгалтерських та кадрових документів.( а.с.8-9).

Виписка з даного наказу №20 від 05.05. 1986 року також слідує про те,що ОСОБА_1 мала бути відряджена в м.Чорнобиль для відбору до евакуації та знищення кадрових документів.(а.с. 7), проте, даний наказ не підтверджує, коли саме ОСОБА_1 мала їхати у відрядження в м.Чоробиль та чи був виконаний даний наказ.

При огляді інших 10-ти перших записів наказу №20 від 5 травня 1986 року, а вони всі стосуються надання відпусток, прийому на роботу та покладення обовязків на час відпусток, скрізь вказано як дата та строки їх виконання.

Запис №11 в наказі №20 зроблено з помилками, поспішно, пропущено ім.я особи, яка має бути направлена у відрядження-головного бухгалтера ОСОБА_8, не вказано дату відрядження і написано буквально на підпису начальника.

В пункті 1 Наказу №20 від 5 травня 1986 року начальник Іванківського РВЗ задовольнив заяву ОСОБА_8 від 05.05. 1986 року про надання їй відпустки, враховуючи те,що вранці о 9 годині ,як пояснила свідок, вони виїхали в м.Чорнобиль, а повернулися біля 19-20 години.

У суду викликає сумнів, коли могла інспектор відділу кадрів ОСОБА_1 встигнути записати наказ начальника РВЗ від 5.05. 1986 року і 9 годин відпрацювати в м.Чорнобиль: як написання заяви ОСОБА_8,так і для написання самого наказу потрібний час.

Як слідує з наказу №20 від 5 травня 1986 року у відпустки була відправлена ОСОБА_9,яка подала заяву 6 травня 1986 року;звільнена ОСОБА_10, яка подала заяву 10 травня 1986 року, а Крепель прийнята на роботу, яка подала заяву 10 травня 1986 року. ОСОБА_11 подала заяву 6 травня 1986 року ( а.с. 8-9),з чого слідує, що суду не зрозуміло, як можна задовольнити неіснуючу заяву, оскільки наказ за 5 травня 1986 року, а заяви і за 6 травня і за 10 травня 1986 року.

З пояснень позивачки. ОСОБА_1 слідує, що вона неодноразово їздила в Чорнобильську зону, але заробітна плата за роботу в інші дні її не влаштовує.

Проте, з Особового рахунку ОСОБА_1 за 1986 рік не вбачається, що вона працювала в м.Чорнобилі по ліквідації Чорнобильської катастрофи в інші дні, а саме: доплати відсутні.

З довідки Управління з надзвичайних ситуацій від 27 лютого 2007 року № 01-08/196 слідує, що ОСОБА_1 в період з 5,6 травня,16 червня 1986 року приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формування ЦО Іванківського районного вузла звязку і виконувала завдання, покладені на формування служби оповіщення та звязку ЦО.

Отже, з даної довідки слідує, що позивачка три дні працювала в зоні відчуження, а саме: 5 травня, 6 травня та 16 червня 1986 року, проте, доплата їй проводилася лише в червні 1986 року. Оскільки наказу про нарахування доплати за вказаний період позивачка не надала, тому не зрозуміло за які дні, за скільки днів нарахована доплата.

З огляду на довідку Управління з питань надзвичайних ситуацій про те, що позивачка в травні 1986 року працювала по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на протязі двох днів, а саме: 5 та 6 травня 1986 року, тому виникає сумнів у достовірності Табелю робочого часу, в якому робота в зоні за 5 травня 1986 року відмічена, а за 6 травня 1986 року-не відмічена, що не виключає, що про надурочну роботу в травні 1986 року запис лише про 5 травня 1986 року,а 6 травня пропущено, зроблено пізніше. Табель складала сама позивачка. Відміток про його достовірність з наданої копії не слідує.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69-71,79,99, 160-163, КАС України, ст. 54 Закону УкраїниПро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст. 62,65,106 Кодексу законів про працю УРСР(1972р.), суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до УПФ про перерахунок пенсії - відхилити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області, на протязі 10 днів з часу отримання копії мотивованої постанови.

Суддя: