Справа № 404/3861/15-а
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3861/15-а
Номер провадження 2-а/404/353/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином:

встановити, що розмір втраченого заробітку ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві складає 256,29 грн. станом на 01.04.2001 року;

зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді з дня подання адміністративного позову призначити щомісячну страхову виплату втраченого заробітку відповідно до 45% втрати професійної працездатності ОСОБА_1, виходячи із розміру втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві, який станом на 01.04.2001 року складав 256,29 грн.

За частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що встановлено в статті 1 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що ураховуючи положення статті 1 Цивільного процесуального кодексу України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Крім того, завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоров'ю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоров'я та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 вказаного Закону).

Відповідно до положень розділів I і II зазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи суб'єктний склад сторін такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Аналогічна правова позиція викладена в пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Зважаючи на характер правовідносин, що склалися між сторонами, їх правову природу, спір щодо встановлення розміру втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві та зобовязання призначити щомісячну страхову виплату підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином до позову застосовуються наслідки пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суддя, розяснює що за приписом частини 5 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

А також на виконання вимог частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя зазначає, що даний спір повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.

За пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір, пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, про зобовязання вчинити певні дії.

Повернути ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачену суму (73,08 грн.) судового збору згідно квитанції № 45 від 10.03.2015 року.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили і порядку та строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня постановлення ухвали, а особою, без виклику якої було постановлено ухвалу - в той же строк з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2