Справа № 2а-6751/11/1512
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2015 р. м. Київ К/800/32834/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому державної та додаткової пенсії відповідно до чинного законодавства та зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_4 недоплачену частину державної та додаткової пенсій з 24 травня 2005 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії - 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум.

Посилався на те, що розмір призначеної і виплачуваної йому пенсії не відповідає розміру, передбаченому законодавством, проте відповідач відмовляється привести його у відповідність до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 24 травня 2005 року по 25 квітня 2011 року залишено без розгляду.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року скасовано постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2011 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату позивачу державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26 квітня 2011 року, виходячи з розміру державної пенсії - 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є інвалідом другої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особою, захворювання якої пов'язано з наслідками Чорнобильської катастрофи, віднесеною до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, що стосуються додаткової пенсії, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 53 зазначеного Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі встановленому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому правомірно зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі встановленому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26 квітня 2011 року.

Разом з тим, з висновками суду апеляційної інтсанції про зобов'язання відповідача виплачувати позивачу державну пенсію відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», погодитися не можна, оскільки всупереч вимог ст. 159 КАС України їх зроблено без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, передбачена статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і цим Законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за їх вибором.

Проте, всупереч вимог статті 159 КАС України суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що позивач отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не з'ясували, яку із державних пенсій за його вибором отримує позивач, чи звертався він до органів Пенсійного фонду України із заявою про перехід на інший вид пенсії, зокрема відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а якщо звертався, то хто повинен бути відповідачем за цими вимогами.

Згідно Положення про Головні управління Пенсійного фонду України Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27 червня 2002 року № 11-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 липня 2002 року за № 581/6869), відповідно до якого зазначене управління здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсії виключно військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». У решті випадків функції щодо призначення (перерахунку), виплати пенсії іншим категоріям осіб в порядку, встановленому чинним законодавством, здійснюють районні управління відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затверджених постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судом апеляційної інстанції порушено вищезазначені норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу вимог ст. 220 КАС України позбавлений можливості встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, рішення суду апеляційної інстанції не може залишатися без змін та підлягає скасуванню на підставі ч.ч. 2, 4 ст. 227 КАС України в частині визнання протиправними дій та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату позивачу державної пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату державної пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та справу в цій частині позовних вимог направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк