Справа № 22-а-15970/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія100Доповідач у 2 інстанціїОлійник
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Поліщука М.А.,

суддів: Олійника В.І., Мельника Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Народницької районної держаної адміністрації, треті особи Головне управління Державного казначейства України у Житомирській області, Відділ освіти Народницької РДА, Заліська ЗОШ I-III ступенів про стягнення заборгованості згідно ч.1 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009 року позивач звернувся до суду про визнання дій відповідача щодо сплати позивачу доплат згідно ч.1 ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипротиправними та стягнення з відповідача 38427 грн. 68 коп. передбачені ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Посилався на те, що він є працюючим на території зони гарантованого добровільного відселення і відповідно до ч.1 ст.39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофимає право на отримання щомісячної грошової доплати в сумі двох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати береться для розрахунку на момент виплати грошової доплати. У звязку з тим, що відповідачем через третю особу не було здійснено щомісячну грошову доплату у розмірі, визначеному законодавством України, виникла заборгованість за період з вересня 1996 року по серпень 2007 року включно в розмірі 38 427 грн. 68 коп.

Після уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача грошову доплату за роботу в зоні гарантованого добровільного віднесення у розмірі 42 080 грн. 42 коп.

Постановою Вишгородського районного суду від 28 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Народницької районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 щомісячної доплати як працюючому на території радіоактивного забруднення неправомірними.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Народницької районної державної адміністрації Житомирської області, яке розташоване за адресою: 11400, смт.Народичі, вул.Леніна, 136, Народницького району Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 різницю недоотриманої ним доплати як працюючому на території зони гарантованого добровільного відселення за період з 09 липня 2007 року по 31 серпня 2007 року у розмірі, передбаченому ст.39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2009 року в частині періоду стягнення на його користь доплат згідно ч.1 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 є працюючою в зоні посиленого радіологічного контролю, тому відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено виплата на отримання щомісячної грошової доплати в сумі однієї мінімальної заробітної плати, щомісячна доплата працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю виплачується громадянам за місцем їх проживанням органами соціального захисту населення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст.39 цього Закону, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте, суд обґрунтовував свої висновки тим, що виплата підвищення до заробітку пенсіонеру, працюючому в зоні радіоактивного забруднення, проводиться за місцем його проживання органами соціального захисту населення.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом не було враховано, що відповідно до п.5 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, соціальні виплати, доплати, в тому числі, передбачені ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проводяться за місцем основної роботи громадян підприємствами, установами організаціями.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку підприємства до 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, подають до уповноваженого органу соціального захисту документи щодо розрахункових витрат, повязаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів та реєстр отримував компенсаційних виплат. Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за своєчасність подання розрахункових документів та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Держказначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що обовязок нарахування і виплати працюючим пенсіонерам компенсацій, передбачених ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, лежить на підприємствах, установах, організаціях, керівники яких несуть персональну відповідальність за правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат. Проведені підприємствами компенсаційні виплати відшкодовуються цим підприємствам органами Держказначейства.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову.

З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як орган соціального захисту населення не має обовязку проводити працюючій особі компенсаційні виплати, передбачені ст..39 вказаного закону, а відтак висновки суду не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена судом з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові.

Керуючись ст..ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Народницької районної державної адміністрації, треті особи Головне управління Державного казначейства України у житомирській області, Відділ освіти Народницької РДА, Заліська ЗОШ I-III ступенів про стягнення заборгованості згідно ч.1 ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді: