Справа № 683/1937/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/49134/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання Скавуляк Т.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2014 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року

у справі № 683/1937/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради (далі - УПСЗН), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність УПСЗН в частині невиконання вимог п. 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 (далі - Порядок фінансування видатків), а саме: в частині ненадсилання інформації до фінансового органу Старокостянтинівської міської ради про додаткові зобов'язання за фактично надані послуги з перевезення автобусами пільгових категорій громадян в м. Старокостянтинові в розмірі 477056,25 грн.;

- зобов'язати УПСЗН надіслати фінансовому органу Старокостянтинівської міської ради уточнену інформацію про фактично нараховані суми витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у міських автобусах за період квітень-жовтень 2011 року в розмірі 477056,25 грн.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами норм матеріального та процесуального права та просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем протягом квітня-вересня 2011 року здійснено перевезення значно більшої кількості пільгових категорій пасажирів, ніж погоджено з УПСЗН, внаслідок чого він недоотримав компенсацію за їх пільгове перевезення. Зазначає, що законодавством не встановлено заборони на коригування актів звірки, при цьому у відповідача не виникало зауважень щодо сум, зазначених в актах звірки. Також в касаційній скарзі позивач наполягає, що УПСЗН не виконало вимоги п. 6 Порядку фінансування видатків в частині ненадсилання інформації до фінансового органу Старокостянтинівської міської ради про додаткові зобов'язання за фактично надані послуги з перевезення автобусами пільгових категорій громадян в м. Старокостянтинові в розмірі 477056,25 грн.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, відповідач вважає касацій скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, рішення судів - без змін.

В судовому представники відповідача заперечили проти касаційної скарги, просили суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що 01 квітня 2011 року між позивачем та Старокостянтинівською міською радою укладено 10 договорів на перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, за якими замовник - виконком Старокостянтинівської міської ради надає перевізникові право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування в звичайному режимі руху відповідного номеру та графіку.

Відповідно до п. 3.1.11 вказаних договорів на перевезення перевізник зобов'язується забезпечити пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами.

П. 3.2.3 договорів на перевезення пасажирів передбачено право перевізника отримувати від замовника компенсацію витрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів в межах виділеної субвенції з Державного бюджету України, що кореспондує з відповідним обов'язком замовника забезпечити перевізнику компенсацію втрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів (п. 2.1.5).

На виконання вимог Порядку фінансування видатків між позивачем та відповідачем щомісячно протягом квітня-жовтня 2011 року проведено акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян, а також позивачем подавалися звіти про фактичне виконання робіт.

08 листопада 2011 року позивачем подано до УПСЗН акт звіряння розрахунків за надані населенню послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян за жовтень 2011 року з урахуванням заборгованості за період квітень-жовтень 2011 року в сумі 477056,25 грн.

Листом від 09 листопада 2011 року № 2119 відповідачем повідомлено про підтвердження за жовтень 2011 року відшкодування в розмірі 14877 грн.

В подальшому, позивач звертався з запитом до УПСЗН від 06 березня 2013 року, в якому просив повідомити чи подавалась УПСЗН відповідно до п. 6 Порядку фінансування видатків інформація фінансовому органу виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради до 18 листопада 2011 року про наявність додаткових зобов'язань по відшкодуванню витрат за пільгові перевезення пасажирів ФОП ОСОБА_4 за квітень-жовтень 2011 року згідно з поданим актом від 08 листопада 2011 року в розмірі 477056,25 грн. Також у вказаному запиті позивач просив надати документ, що підтверджує вказані обставини.

Листом від 15 березня 2013 року № 650 УПСЗН надало позивачу відповідь, в якому повідомило його про відсутність заборгованості перед ним станом на 01 січня 2012 року. Щодо постановленого в запиті питання, відповідачем вказано, що інформація надавалась УПСЗН згідно з актами звірки, які відповідно подавалась щомісячно перевізником. Крім того, додаткових зобов'язань в УПСЗН перед ФОП ОСОБА_4 не виникало.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності дій відповідача щодо проведення відшкодувань позивачу за перевезення пільгових категорій пасажирів за період квітень-жовтень 2011 року.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечувати компенсацію витрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів та регулювання тарифів.

Ч. 2 ст. 29 вказаного закону передбачено, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Порядок фінансування видатків (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (п. 1).

За змістом 5 Порядку фінансування видатків головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до п. 6 Порядку фінансування видатків фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним, щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Зі змісту наведених норм вбачається, що реєстри нарахованих сум подаються фінансовими органами районних держадміністрацій, виконкомів міських рад на підставі актів звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг, які підписані як зі сторони підприємств - надавачів послуг, так і зі сторони головних розпорядники коштів місцевих бюджетів, яким є УПСЗН. Тобто, лише узгоджена інформація про фактично нараховані суми та узгоджені акти звіряння розрахунків за надані послуги є підставою для надсилання інформації про нараховані суми фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад, що в подальшому є підставою для відшкодування витрат, понесених, зокрема, перевізником внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року та Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2012 року, відмовлено в задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до УПСЗН про, зокрема, визнання неправомірними дій УПСЗН щодо відмови у прийнятті акту звіряння розрахунків за надання населенню послуг по пільговому перевезенню окремих категорій громадян за жовтень 2011 року в частині заборгованості за період квітень-жовтень 2011 року та зобов'язання прийняти вказаний акт розрахунків.

Також вказаною постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року встановлено, що відшкодування витрат позивачу проводилось відповідно до щомісячних актів звіряння та звітів про фактичне виконання роботи поданих та завірених самим ОСОБА_4, в яких визначались суми відшкодування втрат від перевезення пільгових категорій населення на 2011 рік, а саме із врахуванням кошторису виділеної субвенції з Державного бюджету та розрахованої пропорційно до наявних перевізників.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахування відсутності узгоджених актів звіряння розрахунків за надані послуги щодо спірної суми 477056,25 грн. та встановлених постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року обставин, УПСЗН не мало підстав надсилати інформацію до фінансового органу Старокостянтинівської міської ради про додаткові зобов'язання за фактично надані послуги ФОП ОСОБА_4 з перевезення автобусами пільгових категорій громадян в м. Старокостянтинові в розмірі 477056,25 грн.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Підстави для задоволення касаційної скарги відсутні. Доводи касаційної скарги, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: