Справа № 2а-1131/11
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Київ К/9991/94437/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Полтавській області, третя особа - Державне казначейство України про перерахунок та стягнення недоплаченої суми грошової допомоги за касаційною скаргою Служби безпеки України на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Полтавській області, третя особа - Державне казначейство України, в якому просив: зобов'язати Управління Служби безпеки України в Полтавській області підготувати та направити до Служби безпеки України висновок щодо можливості виплати позивачу грошової допомоги за настання інвалідності в період проходження військової служби, передбаченої статтею 29 Закону України «Про Службу безпеки України», виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою з урахуванням всіх його складових в сумі 3121,48 грн.; зобов'язати Службу безпеки України здійснити перерахунок призначеної йому одноразової грошової допомоги за настання інвалідності в період проходження військової служби, передбаченої статтею 29 Закону України «Про Службу безпеки України», в розмірі 36 місячного грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення з урахуванням всіх його складових в сумі 3121,48 грн. та виплатити суму недоплаченої одноразової грошової допомоги з урахуванням всіх його складових в сумі 3121,48 грн., індексу інфляції за період з червня 2007 року по червень 2010 року, який складає 51,9% та 3% річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України в Полтавській області отримав захворювання, пов'язане з проходженням військової служби та за висновком МСЕК № 1 м. Полтави йому з 25 квітня 2007 року встановлена ІІІ група інвалідності зі ступенем втрати професійної працездатності 60 %. А тому, у відповідності до вимог статті 29 Закону України «Про Службу безпеки України» відповідачі повинні були нарахувати та виплатити йому грошову допомогу, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою у розмірі 3121,48 грн. Однак, вище вказана грошова допомога була нарахована та виплачена йому не в повному обсязі, без включення до складу грошового забезпечення, з якого вона нараховується, всіх складових, отриманих ним перед звільненням.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року, позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Служби безпеки України в Полтавській області підготувати та направити до Служби безпеки України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_4 грошової допомоги за настання інвалідності в період проходження військової служби, передбаченої статтею 29 Закону України «Про Службу безпеки України», виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою у розмірі 3121,48 грн. Зобов'язано Службу безпеки України перерахувати та виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу за настання інвалідності в період проходження військової служби, передбачену статтею 29 Закону України «Про Службу безпеки України», з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення у розмірі 3121,48 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Служба безпеки України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 01 вересня 1991 року по 25 травня 2007 року проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Полтавській області на посадах офіцерського складу та в цей період отримав захворювання, пов'язане з проходженням військової служби, що підтверджується висновком ОВЛК Управління Служби безпеки України в Полтавській області № 29 від 16 квітня 2007 року, затвердженого постановою ЦВЛК ВМС (ГМЦ) СБУ від 18 квітня 2007 року. За висновком МСЕК № 1 м. Полтави йому встановлена третя група інвалідності з 25 квітня 2007 року зі ступенем втрати професійної працездатності 60%.

Згідно довідки Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 22 січня 2009 року на момент звільнення грошове забезпечення ОСОБА_4 складало 3121,48 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Постанова КМУ №499), звужують передбачений законами розмір грошової допомоги, оскільки визначають її не з усіх видів грошового забезпечення, а тому, при визначенні розміру одноразової грошової допомоги необхідно керуватися Законом України «Про Службу безпеки України», а не постановою Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).

За змістом статті 29 Закону України «Про Службу безпеки України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю Служби безпеки України під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні норми містяться в частині 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону Кабінет Міністрів України постановою № 499 затвердив Порядок, згідно з підпунктом 2 пункту 2 якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), зокрема інвалідам III групи, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі 36-місячного грошового забезпечення.

Абзацом 5 підпункту 4 пункту 2 Порядку передбачено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.

Водночас частина 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених в частині 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок, а Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу.

Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою у сумі 3121,48 грн.

Висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2014 року у справі № 21-348а13, 12 листопада 2013 року у справі № 21-383а13, 11 лютого 2014 року у справі № 21-495а14, 20 січня 2015 року у справі № 21-521а14.

Доводи касаційної скарги не ґрунтуються на законі та спростовуються висновками судів попередніх інстанцій, рішення яких є законними та обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало