Справа № 22-а-15876/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія100Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Волохова Л.А.,

суддів: Олійника В.І., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі на постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі, про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок, визначити розмір та виплатити заборгованість, а також проводити виплату державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання повязане з Чорнобильською катастрофою. Статтями 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їй, як інваліду 2 групи, передбачена пенсія в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Призначена їй державна пенсія, так як і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, не відповідає вимогам ст..ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В звязку з тим, що відповідач відмовив їй в проведенні перерахунку пенсії згідно з нормами, встановленими законами України, вона вимушена звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав і просила зобовязати відповідача, починаючи з 01 січня 2009 року провести перерахунок державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилася внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісячно виплату їй її державної пенсії згідно чт.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофив розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, відповідно до ч.1 ст. 50 цього Закону, у розмірі 75 мінімальної пенсії за віком, яка визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку, встановленого відповідно до Закону України Про державний бюджет України.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області щодо проведення перерахунку визначення розміру та виплати заборгованості ОСОБА_3, державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з 01 січня 2009 року, відповідно до ст..ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.. 54 Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиз 01 січня 2009 року по 31 серпня 2009 року з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі просить скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2009 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2009 року в частині проведення перерахунку пенсії та її виплату за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 скасувати, та постановити в цій частині нове рішення, яким зобовязати управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області з 01 січня 2009 року провести перерахунок та проводити щомісячну виплату державної пенсії відповідно до ч.4 статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофив розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ч.1 ст.50 цього Закону в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняв розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч.4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Позивачка, оспорюючи дії відповідача, вважав, що вона отримує державну в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в звязку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав. Посилалася на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету суперечить вимогам ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

При винесені постанови про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної, передбачених ст..54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку щодо залишення без розгляду позовні вимоги в частині зобовязання відповідача проводити перерахунок та виплату позивачці додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст..50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки, це питання вже вирішено постановою Таращанського районного суду Київської області від 25 лютого 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визначення ним періоду перерахунку пенсії позивачці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила суд зобовязати відповідача провести перерахунок державної пенсії з 01 січня 2009 року, а також проводити щомісячно виплату їй державної пенсії згідно чт.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофив розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з встановленої Законом України Про Державний бюджет Українив розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку.

Тобто, позивачка не обмежувала свої позовні вимоги періодом перерахунку їй пенсії, як це було вирішено судом першої інстанції без відповідного обґрунтування таких висновків.

Відповідно до ст..1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняпенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цього виду виплати. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якою особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Відповідно до ст..201 КАС України підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, тому з врахуванням вимог закону постанову суду необхідно змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови суду в такій редакції:

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.. 54 Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 січня 2009 року з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в такій редакції:

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.. 54 Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 січня 2009 року з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_4
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_5