Справа № 2а/2370/7310/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/2705/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Черкаській області (правонаступник Контрольно-ревізійного управління в Черкаській області) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року у справі №2а/2370/7310/2011 за позовом Контрольно-ревізійного управління в Черкаській області до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року Контрольно-ревізійне управління в Черкаській області звернулось з позовом до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 95 561,64 грн. зайво отриманої субвенції.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж на користь бюджету через Державну фінансову інспекцію в Черкаській області зайво отриману субвенцію у сумі 95 561,64 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року, Державна фінансова інспекція в Черкаській області звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 09.03.2011 по 15.04.2011 Контрольно-ревізійним відділом у Звенигородському районі Черкаської області проведено ревізію Ватутінського комунального підприємства теплових мереж з питань використання коштів субвенції, виділеної з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування за період з 01.01.2008 по 31.12.2009.

За результатами ревізії складено акт від 15.04.2011 року № 09-20/6.

Актом встановлено, що Ватутінське КПТМ, в порушення п. 4 Порядку перерахування у 2008 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися і постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, затвердженим органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2008 р. № 440, не відрахувало 60762,50 грн. фінансової підтримки наданої відповідачеві з обласного бюджету, що призвело до зайво отриманої субвенції Ватутінським КПТМ.

Суцільною перевіркою правильності нарахування та включення до фактичних витрат сум нарахованої амортизації встановлено, що у 2005 році до обсягу різниці в тарифах включено амортизаційні відрахування на основні фонди за нормами бухгалтерського, а не податкового обліку, що суперечить вимогам п. 3-1 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. № 955, в частині включення до розрахунку тарифу витрат, які включаються до валових витрат відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Внаслідок допущеного порушення до обсягу різниці в тарифах за 2005 рік зайво включено 7741,52 грн.

Вибірковою ревізією (2008 та 9 місяців 2009 року) правильності формування адміністративних витрат встановлено, що в порушення п.16 Порядку №955 адміністративні витрати включені до обсягу різниці в тарифах у розмірі, що перевищує 5% виробничої собівартості, а саме: у 2008 році - 5,64%, та за 9 місяців 2009 року - 6,64%. Внаслідок допущеного порушення державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 72457,06 грн.

19.04.2011 р. КРВ у Звенигородському районі направлено вимогу директору Ватутінського КПТМ про перерахування до бюджету зайво отриманої субвенції у сумі 140961,08 грн. із зазначеним терміном її виконання до 19.05.2011р.,

У зв'язку із тим, що відповідачем частково погашено суму боргу в розмірі 45399,44 грн., КРУ звернулось до суду з позовом по стягнення 95561,64 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, які б спростовували вимоги позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Між тим, суд апеляційної інстанції розглядаючи справу дійшов протилежного висновку та зазначив, що заявлена КРУ в Черкаській області сума до стягнення не підтверджена документально.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає передчасними такі висновки суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з пунктами 1, 7, 8 та 10 статті 10 Закону, Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право: перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону, законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Таким чином, КРУ в Черкаській області в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений Законом, звернулось з позовом до відповідача про стягнення зайво отриманої субвенції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що кошти заявлені до стягнення в сумі 95 561,64 грн. зайво отриманої субвенції складаються з :

1) 60 762,50 грн. не відрахованої з обсягів заборгованості різниці в тарифах фінансової підтримки, що надавалась з обласного бюджету;

2) 7 741,52 грн. амортизаційних відрахувань на основні фонди включені за нормами бухгалтерського обліку;

3) 72 457,06 грн. збитків, що утворились внаслідок перевищення 5% адміністративних витрат від виробничої собівартості за період часу з січня 2008 року по вересень 2009 року.

По-перше, що стосується суми 60 762,50 грн. не відрахованої з обсягів заборгованості різниці в тарифах фінансової підтримки, що надавалась з обласного бюджету, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, в 2009 році КРВ у Звенигородському районі вже перевіряло цільове використання бюджетної субвенції в сумі 74000 грн., наданої на проведення ремонту котла КВГ-7,56 на котельні на котельні Ватутінського КПТМ, про що свідчить акт ревізії від 17.08.2009 року № 09-20/17. Цією ревізією було встановлено, що відповідачем здійснена завищена оплата вартості виконаних робіт по ремонту котла на загальну суму 18 709,27 грн. в порушення п.16 П (С)БО 1. Операцію з прийняття завищеної вартості виконаних робіт по бухгалтерському обліку відображено в ж/о №5 за дебетом рахунку 23 «Виробництво» та кредитом рахунку 631, з послідуючим віднесенням в дебет рахунку 90 «Собівартість реалізації».

Сума порушення 18 709,27 грн. була відшкодована Ватутінським КПТМ до обласного бюджету.

Аналогічне порушення встановлено і в акті ревізії від 15.04.2011 р., в якому зазначено, що внаслідок допущеного порушення у Звіті про фінансові результати форми №2 за 2008 рік завищено доходи Підприємства у 2008 році на суму 60762,50 грн., що є порушенням п.16 П (С)БО 1.

Згідно розрахунку завищення обсягу різниці в тарифах на теплову енергію за 2008 рік за рахунок включення субвенції з обласного бюджету на ремонт котла, відпущеного теплової енергії всього - 25 746,70 Гкал, відпущено теплової енергії населенню - 21141,0 Гкал.

Отже, завищення обсягу заборгованості в тарифах на теплову енергію за 2008 рік за рахунок включення субвенції з обласного бюджету на ремонт котла підтверджується на суму 45 399,44 грн. (74000 грн. - 18 710 грн. : 25746,70 Гкал * 21141 Гкал).

Проте, зважаючи на ту обставину, що сума 45 399,44 грн. була відшкодована Ватутінським КПТМ в добровільному порядку, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції в цій частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

По-друге, що стосується суми 72 457,06 грн. збитків, що утворились внаслідок перевищення 5% адміністративних витрат від виробничої собівартості за період часу з січня 2008 року по вересень 2009 року, колегія суддів виходить з наступного.

Механізм формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії підприємствами сфери теплопостачання та надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води регулюється постановою КМ України, від 10.07.2006, № 955 «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води».

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Порядку № 955 формування тарифів підприємствами, які здійснюють виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (далі - підприємства), здійснюється відповідно до річних планів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, визначених на підставі прогнозних індексів цін виробників промислової продукції.

Річний план виробництва, транспортування та постачання теплової енергії готується на підставі укладених договорів купівлі-продажу теплової енергії з урахуванням техніко-економічних факторів, зокрема таких, як:

збільшення обсягів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в результаті економічного розвитку населеного пункту, здійснення заходів для зниження рівня витрат на технологічні потреби та втрат теплової енергії, виконання регіональних програм оснащення приладами обліку виробництва та споживання теплової енергії, підвищення вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів;

підвищення технологічного рівня процесів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії шляхом здійснення заходів, спрямованих на автоматизацію та механізацію виробництва, застосування прогресивних енергозберігаючих технологій;

підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці шляхом удосконалення операційно-виробничого планування, систем управління, матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності.

Планування витрат для включення їх до повної планованої собівартості теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат з операційної діяльності, фінансових витрат, пов'язаних з основною діяльністю.

До планованих витрат з операційної діяльності включаються: планована собівартість реалізованої теплової енергії; адміністративні витрати, витрати із збуту теплової енергії та інші операційні витрати.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 955 адміністративні витрати включаються до тарифів у розмірі, що не перевищує 5 відсотків планованої виробничої собівартості. Темпи зростання адміністративних витрат не повинні перевищувати визначеного рівня інфляції.

В акті ревізії не зазначено, а матеріалами справи не підтверджено, що формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії у 2008 році та за 9 місяців 2009 року, в тому числі і адміністративних витрат, проводилось позивачем за економічно необґрунтованими плановими витратами, тоді як перевірка посадовими особами відповідача проводилась на підставі фактичних витрат, які при плануванні точно спрогнозувати неможливо.

З огляду на це, судова колегія погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині, у зв'язку із недоведеністю позивачем заподіяння Підприємством збитків на суму 72 457,06 грн.

По-третє, що стосується суми 7 741,52 грн. амортизаційних відрахувань на основні фонди включені за нормами бухгалтерського обліку, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акту ревізії від 15.04.2011 р. та вірно встановлено судом першої інстанції, Підприємством у 2005 році до обсягу різниці в тарифах були включені амортизаційні відрахування на основні фонди за нормами бухгалтерського, а не податкового обліку. Такі дії відповідача обґрунтовані тим, що в розрахунку різниці в тарифах повинні бути включені фактичні витрати з надання послуг, а не планові які вимагає Порядок № 955.

Вказані обставини не заперечувались головним бухгалтером Підприємства під час судового розгляду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2008 №440 «Про реалізацію статті 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено Порядок перерахування у 2008 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися і постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, затвердженим органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

У відповідності з наведеним вище Порядком, обсяг заборгованості визначається як різниця між фактичними витратами (повного собівартістю), та фактичними нарахуваннями (фактичною собівартістю) згідно із затвердженими для населення тарифами за виключенням перерахунків за низькоякісні та не в повному обсязі надані послуги, а також сум дотацій місцевих бюджетів, одержаних для відшкодування різниці в тарифах.

Порядком формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 № 955 (далі по тексту Порядок №955) визначено, що повна собівартість - це економічно обґрунтовані витрати з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, включаючи витрати з операційної діяльності та фінансові витрати, пов'язані з основною діяльністю.

Згідно з пунктом 3-1 Порядку №955 до розрахунку тарифу включаються ті витрати, що відповідно до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 №334 включаються до валових витрат і які не перевищують розміри, визначені вказаним Законом.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 955, до фактичної собівартості наданих послуг включається амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, яка розраховується відповідно до статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Підпунктом 4.2.15 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що до складу валового доходу платника податку не включається вартість основних фондів, безоплатно отриманих таким платником з метою здійснення їх експлуатації у випадках, передбачених законодавством, а саме, у разі отримання спеціалізованими експлуатуючими підприємствами об'єктів енергопостачання, газо- і теплозабезпечення, водопостачання, каналізаційних мереж відповідно до рішень місцевих органів виконавчої влади та виконавчих органів рад. прийнятих у межах їх повноважень (валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Основні фонди, що отримуються у випадках, передбачених цим підпунктом, приймаються на баланс за ринковою (оціночною) вартістю і з метою оподаткування не підлягають амортизації.

Отже, фактичні витрати на послуги для населення на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення визначаються без урахування інших витрат з операційної діяльності, які не можуть включатися до тарифів відповідно до Порядку № 955. До розрахунку тарифів не включаються витрати, які не входять до валових витрат або перевищують розміри визначені Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Таким чином, неправильне включення Ватутінським КПТМ у 2005 році до обсягу різниці в тарифах амортизаційних відрахувань на основні фонди за нормами бухгалтерського обліку, призвело до зайвого включення до обсягу різниці в тарифах коштів у сумі 7741,52 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Інспекції в цій частині є законними та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але рішення суду апеляційної інстанції в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИЛА

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Контрольно-ревізійного управління в Черкаській області про стягнення з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж до державного бюджету зайво отриману субвенцію у сумі 7 741,52 грн.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити.

В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: