Справа № 813/2312/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м.Київ К/800/54934/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Гончар Л.Я.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «Астра» до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України, третя особа: Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, про скасування рішення та повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Спільне українсько-польське підприємство ТзОВ «Астра» звернулося до суду з позовом до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України, у якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23 жовтня 2013 року № 209000003/2013/150162/1 та повернути зайво перераховані кошти в сумі 21203,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність відмови у прийнятті до оформлення митної декларації та винесення відповідачем рішення про визначення митної вартості товарів за резервним методом, що призвело до надмірної сплати митних платежів. Вказував про надання усіх необхідних документів на підтвердження задекларованої митної вартості автомобіля.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року до участі у справі залучено Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів від 23 жовтня 2013 року № 209000003/2013/150162/1; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані неправомірністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, та обґрунтованістю вимог щодо скасування рішення про коригування митної вартості. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення надмірно сплачених митних платежів, суди зазначили про їх безпідставність.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Львівська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У касаційній скарзі митниця зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу. Посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Спільне українсько-польське підприємство ТзОВ «Астра» у поданих запереченнях просить судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 22 жовтня 2013 року Спільним українсько-польським підприємством ТзОВ «Астра» з метою митного оформлення товару (вантажного автомобіля Renault Premium 456-ECO6B 2007 року випуску, шасі № VF624CPA000000448) подано до Львівської митниці (Митний пост «Скнилів») вантажну митну декларацію №/2013/017927 та декларацію митної вартості товару за формою №ДМВ-1 від 22 жовтня 2013 року із визначенням митної вартості товару в розмірі 14000 Євро за ціною господарської операції (першим методом).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем митному органу подано: зовнішньоекономічний контракт від 20 серпня 2013 року № UA208/2013, інвойс № 11271182 від 14 жовтня 2013 року, лист від компанії Volvo Austria GmbH від 22 жовтня 2013 року, експортну декларацію від 14 жовтня 2013 року, підтвердження калькуляції транспортних видатків, авансовий звіт працівника, який здійснював доставку транспортного засобу, платіжне доручення від 29 вересня 2013 року № 12, звіт експертної організації про оцінку транспортного засобу від 22 жовтня 2013 року № 1/2210013, декларацію митної вартості форми ДВМ-1 №017927.

Із зовнішньоекономічного контракту від 20 серпня 2013 року № UA208/2013 та інвойсу від 14 жовтня 2013 року № 11271182 вбачається, що вартість автомобіля становить 14000 Євро. Вказана вартість товару підтверджена й листом від компанії Volvo Austria GmbH від 22 жовтня 2013 року, експортною декларацією від 14 жовтня 2013 року та звітом експертної організації про оцінку транспортного засобу № 1/2210013 від 22 жовтня 2013 року.

Під час здійснення митного контролю у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, що підтверджують розрахунок митної вартості товару, зокрема, витрати на страхування товару. У зв'язку з викладеним митницею запропоновано позивачу надати додаткові документи на підтвердження митної вартості: висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені експертними організаціями та виписку з бухгалтерської документації (в частині, що стосується витрат на страхування).

23 жовтня 2013 року, за результатами перевірки митної декларації та документів, що підтверджують визначену митну вартість, проведенням процедури консультацій, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/150162/1.

У рішенні зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з невірно проведеним декларантом розрахунком митної вартості. Вказано, що за результатом процедури консультації проведеної з декларантом згідно ст.57 МК України досягнуто згоду щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2 (ст.59 МК України) та методу 3 (ст.60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 4 (ст.64 МК України) та методу 5 (ст.63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Вказано, що інформації щодо документального підтвердження розрахунку заявленої митної вартості недостатньо, необхідні додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Згідно з www.autoline.info,.mobile.de. кінцева вартість товару 20900 Євро.

Після прийняття відповідачем вказаного рішення позивачем оформлено нову митну декларацію, згідно з якою проведено митне оформлення товару та сплачено 21203,57 грн. (в тому числі 6626,12 грн. мита та 14577,45 грн. ПДВ).

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ч.ч.1 - 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Так, вимога митного органу щодо надання висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені експертними організаціями та виписки з бухгалтерської документації (в частині, що стосується витрат на страхування) необґрунтована, оскільки не наведено яким чином надання вказаних документів може підтвердити розмір митної вартості товару, у достовірності якої, за посиланням відповідача, у митного органу виник сумнів, що і обумовило витребування вказаних документів.

Судами обґрунтовано відзначено, що позивачем подано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості ввезеного товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині скасування рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 23 жовтня 2013 року №209000003/2013/150162/1 є правильними та підлягають залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про повернення зайво перерахованих коштів в сумі 21203,57 грн. рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються і, з урахуванням встановлених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства меж перегляду судом касаційної інстанції, не переглядаються.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді