Справа № 2а/0270/5434/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/800/16174/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконною відмову відповідача про надання грошової допомоги при виході на пенсію та зобов'язати його нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 21 жовтня 1988 року був прийнятий на посаду старшого консультанта Вінницького обласного суду з присвоєнням 7 рангу державного службовця на підставі наказу від 21.10.1988 року №97, а з 01.02.2001 року позивача призначено на посаду судді Ленінського районного суду м. Вінниці відповідно до Указу Президента України від 15.01.2001 року №12/2001.

Постановою Верховної Ради України від 05.06.2008 року №335-У1» «Про звільнення суддів» позивача звільнено із займаної посади в зв'язку з порушенням присяги.

Стаж роботи позивача на державній службі становив понад 20 років.

У зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Після призначення пенсії позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу».

Листом від 04.09.2012 року позивачеві було відмовлено, оскільки його було звільнено за наслідками порушення присяги і це не дає підстав для виплати зазначеної грошової допомоги.

Частиною 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон) передбачено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Пенсійний вік для жінок на той час становив 55 років (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а позивач на момент звільнення 55-річного віку не досяг.

Необхідною умовою для отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів на підставі ч. 13 ст. 37 Закону є наявність права на вихід на пенсію державного службовця, тобто не менше 10 років стажу державної служби на момент звільнення з роботи та досягнення при цьому пенсійного віку.

Оскільки державний службовець ОСОБА_4 на момент звільнення на підставі п. 3 ст. 30 Закону встановленого законодавством пенсійного віку не досягла, вона не мала права на отримання цієї допомоги.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених судами попередніх інстанцій висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман