Справа № 2а-59/2010
Суддя: Ничик Г.І. Г. І.
Дата ухвалення: 2010-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-59/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря Петруняк Н.А.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про визнання протиправною відмови відповідача щодо перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 4389,9 грн. за 2006 р.-2008 роки, 5 місяців 2009 р. та проводити виплату в подальшому

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про визнання протиправною відмови відповідача в перерахунку їй пенсії, як дитині війни, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 4389,9 грн. за 2006-2008 роки, 5 місяців 2009 р. та проводити виплату в подальшому.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона народилась 27.04.1943р., має статус дитини війни, і відповідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на пільги, передбачені цим законом. Відповідно до ст. 6 згаданого закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Всупереч ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п.17 ст.77 та ст. 110 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік та ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік було призупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. П.41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України вказану статтю було викладено в новій редакції, право на соціальну підтримку дітям війни було обмежено, а Закон України Про Державний бюджет України на 2009 рік нічого не говорить про державну соціальну допомогу дітям війни. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», було визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. Зокрема, в п.5.4 рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зазначено, що законом про державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх. Незважаючи на це, відповідач не провів таке підвищення пенсії і не виплатив позивачці з 01.01. 2006 року по 31.05.2009 року пенсію з підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановлених законом за цей період розмірів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 27 січня 2009 р. позивачка направила відповідачу письмове звернення з вимогою здійснити перерахунок призначеної пенсії, як дитині війни у відповідності з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити їх виплату, однак, їй було відмовлено.

В судове засідання позивачка не зявилась, до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду в Городенківському районі позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову, покликаючись на пропущення позивачкою річного строку звернення до адміністративного суду, визначеного ст. 99 КАС України, та на ст. 100 цього ж кодексу, яка передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Суду пояснила, що Законом України Про соціальний захист дітей війни не визначено поняття мінімальна пенсія за віком, від якої слід обчислювати підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії дітям війни, а ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком, на яку покликається позивачка, не може застосовуватись для обчислення щомісячних підвищень чи соціальних допомог, а тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Позивачці з січня 2008 р. щомісячно виплачувались підвищення до пенсії в розмірі 47 грн., з 01.04.2008 р. 48,1 грн., з 22 травня 2008 р. по даний час позивачка отримує надбавку до пенсії, як дитина війни, відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у таких розмірах: з 22.05.2008 р. - 48,1 грн., з 01.07.2008 р. - 48,2 грн., з 01.10.2008 р. - 49,8 грн. Згадана Постанова не визнавалась неконституційною. Одночасно представник пояснила, що після визнання в 2008 році неконституційними змін, внесених до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», залишилось не врегульованим питання про відновлення цієї статті в редакції, чинній до внесення Верховною Радою змін.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши таким чином її обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, як особа, що є громадянином України, якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, наділена статусом дитини війни, що стверджено пенсійним посвідченням ААБ № 329129 з відповідним штампом.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

ОСОБА_2 дізналась про порушення своїх прав та інтересів з листа управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі № 9/М-15 від 09.02.2009 р., до суду вона звернулась з позовом 11.08.2009 р.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки іншими нормативно-правовими актами не визначено строк звернення до суду за не нарахованими пенсіями, позивач не просить поновити строк звернення до суду, а представник відповідача, покликаючись на ч.1 ст. 100 КАС України, наполягає на відмові в задоволенні адміністративного позову в звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, тому суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 про нарахування та стягнення в її користь щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, з 01.01.2006 р. по 11.08.2008 р. знаходяться за межами позовної давності, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Пунктом 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни був викладений в новій редакції, якою передбачалось, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно з частиною 4 ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розмір надбавки для інших учасників війни - 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 22.05.2008 р. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, в числі інших, положення п.41 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до пункту 6 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнанні неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Незважаючи на те, що з 22.05.2008 р. відновлено дію ст.6 Закону у попередній редакції, відповідач всупереч рішенню Конституційного Суду України продовжував нараховувати та виплачувати позивачці підвищення до пенсії у розмірах, визначених п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Доводи представника відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, а не як розрахункова величина для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає такими, що не можуть прийматись до уваги, оскільки позивачці призначено пенсію за віком, а відповідно до преамбули Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, останнім визначаються, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплат пенсій. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій, які є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, - входить мінімальний розмір пенсії за віком. Статтею 19 цього Закону встановлено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки відповідачем було відмовлено позивачці в проведенні перерахунку пенсії, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, тому слід визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови в проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії, як дитині війни, в період з 11.08.2008 р. по 11.08.2009 р.

Так як функції з призначення, нарахування та виплати пенсій здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, тому суд приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивачки буде покладення на відповідача обовязку провести належне нарахування та виплату їй недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.08.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 11.08.2009 р. (по день звернення позивачки до суду), яке обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених ОСОБА_2 сум за цей період.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 в частині зобовязання відповідача здійснювати виплату підвищення до пенсії в подальшому, без зазначення кінцевого терміну, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки захисту підлягає порушене право, підстави для покладення на відповідача обов'язків в майбутньому, без врахування змін чинного законодавства, які можуть мати місце, та без наявності спірних правовідносин, - відсутні.

Відповідно до ст. 88 КАС України суд вважає можливим звільнити відповідача від сплати судових витрат.

На підставі ст.ст. 1,3,6,7,8 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, та керуючись ст. ст. 17, 18, 69, 71, 86,88,94,99,100,158, 160-163, 167, 186 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови в проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії, як дитині війни, в період з 11.08.2008 р. по 11.08.2009 р.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачене підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.08.2008 р. по 11.08.2009 р., яке обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених ОСОБА_2 сум підвищення до пенсії за цей період.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ничик Г.І.