Справа № 2а/0612/2993/11
Суддя: Нечуй Б. П.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2а/0612/2993/11
Провадження по справі № 2-а/42/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Нечуй Б.П.

при секретарі Маслаковій І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій протиправними та зобовязання проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

В С Т А Н О В И В :

30.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі щодо ненарахування та невиплати їй доплати до пенсії в розмірах, передбачених ст.ст. 39 ,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.10.2010 року по 31.03.2011 року протиправними; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі провести нарахування та виплату їй підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру,який проживає на території радіоактивного забруднення, у відповідності зі ст..ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2010 року по 31.05.2011 року.

Зазначені вимоги позивача обгрунтовуються посиланням на те, що виплати, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому виплачувались не в розмірах, визначених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та в кратному розмірі до мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах встановлених постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, що призвело до порушення її прав, оскільки Закон України має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України, а виплати, передбачені ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй виплачувались не в розмірах, визначених зазначеною статтею.

Позивач в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглянути без його участі.

Представник управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі в судове засідання не зявився, хоча й належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія Б № 051153, виданого 21.12.1996 року Житомирською облдержадміністрацією, перебував на обліку в УПФУ в Лугинському районі та з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року отримував підвищення до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року перебував на обліку в УПФУ в Лугинському районі та отримував додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, особі віднесеній до категорії 3, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке за переліком населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до заробітної плати, яка становить у зоні гарантованого добровільного відселення дві мінімальні заробітні плати.

Частиною 2 статті 39 зазначеного Закону України встановлено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищується в розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Так як позивач є непрацюючим пенсіонером та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, територія якого віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, тому він повинен отримувати вказані виплати в зазначених розмірах щомісяця, однак вони виплачувались йому частково, у фіксованому розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати.

У відповідності до ч.2 ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Так як позивач є непрацюючим пенсіонером та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, територія якого віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, тому він повинен отримувати вказані виплати в зазначеному розмірі щомісяця.

Статтею 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Зазначені роз'яснення містяться у Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936.

У п. 1 Порядку зазначено, що він визначає механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінпраці.

Відповідно до п. 2 Порядку, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики Автономної Республіки Крим, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, Головне

управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської, управління (відділи) праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів.

Згідно з пп.5 п.4 Порядку, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших структур, громадянам, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, а саме доплата особам за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до статей 39, 40 Закону, пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836.

Отже, згідно зазначеного Порядку, виплати, які передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають проводитись центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації позивача.

Однак, згідно Додатку №3 "Розподіл видатків Державного бюджету України на 2010 рік" до Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік", Додатку №3 "Розподіл видатків Державного бюджету України на 2011 рік" до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" передбачено, що Пенсійному фонду України виділено дотації у певній сумі на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами.

Зокрема, однією із програм, згідно Фінансового звіту про виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 8 квітня 2008 р. № 8-1 є виплата пенсій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також надбавок та підвищень до пенсій.

Тобто, суд приходить до висновку, що Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік, " Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік" передбачено здійснення відповідних перерахувань бюджетних коштів на рахунок Пенсійного Фонду України для виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, то у даній справі саме він має бути відповідачем.

Розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив:

з 01.10.2010р.-907 грн., з 01.12.2010р.- 922 грн., з 01.01.2011р.-941 грн., з 01.04.2011р.-960 грн.

розмір мінімальної пенсії за віком:

, з 01.10.2010р.-723грн., з 01.12.2010р.-734 грн., з 01.01.2011р.-750 грн., з 01.04.2011р.-764 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Звуження змісту та обсягу існуючих прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Згідно ст. 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими Законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Зі змісту законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2010-2011 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норм Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або в іншому правовому акті суд застосовує правові акти, які мають вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами Закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові Закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п. 19).

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст..1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності Держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст..21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений( ст.22).

На підставі ст.. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та повинні відповідати їй.

Стверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Зупинення дії положень Законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року в справі №1-28/2008 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Слід зазначити, що встановлені ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розмірам, встановленими іншими законами України.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень з цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року №836 та постанова Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» .

Такою ж є правова позиція Верховного Суду України, викладена у його постановах від 24 червня та 1 липня 2008 року.

Оскільки у відповідності до ч.2 ст. 11 КАСУ суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони звернулись, тому суд виходить за межі позовних вимог та приходить до висновку про необхідність визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі підвищення до пенсії, передбачене ч. 2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, особі, віднесеній до категорії 3, передбачену ч. 2 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року протиправними.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 71, 161,163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 39, 51, 70,71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" , Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік" , суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі підвищення до пенсії, передбачене ч. 2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, особі, віднесеній до категорії 3, передбачену ч. 2 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі провести донарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбачене ч.2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік", Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік" за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі провести донарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особі, віднесеній до категорії 3, передбаченої ч.2 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду.

Суддя Б. П. Нечуй