Справа № 2а/0470/13526/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2015 р. м. Київ К/800/43149/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю:представників позивача -Кобилякова А. А., Лося Д. М.,

представника відповідача - Богач М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" до Дніпропетровської митниці Міндоходів, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про скасування рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" звернулось з позовом до Дніпропетровської митниці Мін доходів, в якому просило:

визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № 110010000/2012/01340 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/01341 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/01342 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/01343 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/01344 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/01369 від 01.10.2012 року, №110010000/2012/01370 від 01.10.2012 року, № 110010000/2012/01379 від 03.10.2012 року, №110010000/2012/01380 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/01384 від 03.10.2012 року, №110010000/2012/01392 від 05.10.2012 року, № 110010000/2012/01395 від 05.10.2012 року, №110010000/2012/01399 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/01400 від 08.10.2012 року, №110010000/2012/01401 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/01402 від 08.10.2012 року, №110010000/2012/01403 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/01406 від 08.10.2012 року, №110010000/2012/01407 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/01408 від 08.10.2012 року, №110010000/2012/01409 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/01410 від 08.10.2012 року, №110010000/2012/01411 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/01412 від 09.10.2012 року, №110010000/2012/01415 від 10.10.2012 року, № 110010000/2012/01416 від 10.10.2012 року, №110010000/2012/01417 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/01419 від 11.10.2012 року, №110010000/2012/01421 від 15.10.2012 року, № 110010000/2012/01423 від 16.10.2012 року, №110010000/2012/01424 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/01425 від 16.10.2012 року, №110010000/2012/20078 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/20079 від 17.10.2012 року, №110010000/2012/01431 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/01432 від 18.10.2012 року, №110010000/2012/01435 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/01438 від 19.10.2012 року, №110010000/2012/01441 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/01442 від 22.10.2012 року, №110010000/2012/01443 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/01445 від 22.10.2012 року, №110010000/2012/01446 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/01447 від 23.10.2012 року, №110010000/2012/01448 від 23.10.2012 року, № 110030000/2012/01452 від 23.10.2012 року, №110010000/2012/01453 від 24.10.2012 року, № 110010000/2012/01459 від 24.10.2012 року, №110010000/2012/01463 від 25.10.2012 року, № 110010000/2012/01466 від 26.10.2012 року, №110010000/2012/01494 від 02.11.2012 року;

визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів: № 110010000/2012/600980/1 від 17.09.2012 року, №110010000/2012/600981/1 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/600982/1 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/600983/1 від 17.09.2012 року, № 100100000/2012/600984/1 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/601005/1 від 01.10.2012 року, № 110010000/2012/601006/1 від 01.10.2012 року, № 110010000/2012/601014/1 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/601015/1 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/601021/1 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/601029/1 від 05.10.2012 року, № 110010000/2012/601030/1 від 05.10.2012 року, № 110010000/2012/601034/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601035/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601036/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601037/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601038/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601041/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601040/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601039/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601043/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601044/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601045/1 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/601046/1 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/601049/1 від 10.10.2012 року, № 110010000/2012/601050/1 від 10.10.2012 року, № 110010000/2012/601051/1 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/601053/1 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/601057/1 від 15.10.2012 року, № 110010000/2012/601059/1 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/601060/1 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/601061/1 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/601067/1 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/601066/1 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/601069/1 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/601070/1 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/601073/1 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/601078/1 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/601080/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601081/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601082/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601084/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601085/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601086/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601087/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601090/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601093/1 від 24.10.2012 року, № 110010000/2012/601099/1 від 24.10.2012 року, № 110010000/2012/601102/1 від 25.10.2012 року, № 110010000/2012/601107/1 від 26.10.2012 року, № 110010000/2012/601135/1 від 02.11.2012 року;

зобов'язати Дніпропетровську митницю надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення ПАТ „Євраз Суха Балка" надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі 6 304 006,52 грн. (2 064 633,84 грн. + 4 239 372,68 грн.) шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача;

зобов'язати Дніпропетровську митницю здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях відповідач та третя особа просили залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 12 жовтня 2011 року між TOB „Распадский Уголь" (Росія) (продавець) та ПАТ „Євраз Суха Балка" (покупець), яке є правонаступником TOB „ТД „Євразресурс" Україна", укладено контракт № 22-01/11 на купівлю-продаж вугілля.

Відповідно до умов додаткової угоди № 13 від 26 липня 2012 року, додаткової угоди № 15 від 05 вересня 2012 року та додаткової угоди №16 від 02 жовтня 2012 року, які є невід'ємною частиною контракту № 22-01/11 від 12 жовтня 2011 року, TOB „Распадский Уголь" здійснило поставку товару у липні - вересні 2012 року та на умовах FCA, станція Междуречинск західно- сибірської залізниці, відповідно до правил тлумачення міжнародних комерційних термінів - Інкотермс 2010.

Протягом вересня-жовтня, жовтня-листопада 2012 року ПАТ „Євраз Суха Балка" звернулось до Дніпропетровської митниці для оформлення вантажу за вище вказаним контрактом шляхом подання вантажно-митних декларацій, а саме: 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007822 разом з документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007823 разом з документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007824 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007825 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007826 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 18.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/008199 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 01.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008200 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 03.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008283 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 03.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008284 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 03.10.2012 року ВМД № 1 10010000/2012/008301 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 04.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008365 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 05.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008376 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008412 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008413 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008414 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008415 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008416 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008431 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008433 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008434 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008462 разом із документами зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008457 разом із документами зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008445 разом із документами зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008456 разом із документами зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 10.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008509 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 10.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008510 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 11.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008523 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 11.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008551 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 15.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008612 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 16.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008682 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 16.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008684 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 16.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008685 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 17.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/022206 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 17.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/022204 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 18.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008722 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 18.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008723 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 19.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008760 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 19.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008797 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008805 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008806 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008819 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008829 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008863 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008864 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008865 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008883 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 24.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008917 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 24.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008935 разом із документами, зазначеними в графі 44 вказаної ВМД; 25.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008961 разом із документами, зазначеними графі 44 вказаної ВМД; 26.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008984 разом із документами, зазначеними графі 44 вказаної ВМД; 02.11.2012 року ВМД № 110010000/2012/009180 разом із документами, зазначеними графі 44 вказаної ВМД.

Дніпропетровська митниця з митною вартістю товару, що зазначена у вищевказаних вантажно-митних деклараціях, не погодилась та відмовила в оформленні товару шляхом видачі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В обґрунтування відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товару Дніпропетровська митниця зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України у наданих документах виявлені розбіжності, а саме: відсутні реквізити специфікацій до зовнішньоекономічного контракту № 22-01-11 від 11.10.2012 року та умови поставки продукції у рахунках-фактурах. Згідно із п. 3 ст. 337 Митного кодексу України проведений контроль співставлення - порівняна заявлена митна вартість з даними, які містять в електронній копії ВМД (ВМД 110010000/2012/002800 від 10.04.2012. 11010000/2012/004219 (ІМ 40) від 28.05.2012 - 0,1848 дол. США/кг.), виявлені розбіжності: заявлена митна вартість згідно наданих документів нижча, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за ВМД. Додатково необхідно надати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; розрахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару.

Картками визначено, що митне оформлення може бути здійснено за умови подання нової ВМД, заповненої в установленому порядку, з урахуванням рішення про визначення митної вартості.

При цьому Дніпропетровською митницею видані рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Для уникнення простою вагонів та накладення на останнього штрафу за простої вагонів ПАТ „Євраз Суха Балка" оформлено нові вантажно-митні декларації, відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

У зв'язку з вищезазначеним Дніпропетровська митниця визначила митну вартість товару, внаслідок чого збільшена сума ПДВ.

Не погодившись з прийнятими рішеннями Митниці, позивач заявив цей позов.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості заявленого позивачем товару за методом № 3 та оформленні карток відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Підстави для запиту документів, викладені в п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, узгоджуються з ч. 3 ст. 53 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

Утім, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Таким чином, умовою витребування додаткових документів є встановлені митним органом розбіжності, наявні ознаки підробки або відсутність всіх відомостей у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому такі сумніви повинні безумовно впливати на заявлену вартість товару у розумінні ст. 53 МК України.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Під розбіжностями мається на увазі суперечлива інформація, що зазначена у документах відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України.

Між тим, судами обох інстанцій не вказано, яка інформація протирічить одна одній та у яких документах.

Щодо посилання митниці на відсутність реквізитів у специфікації до зовнішньоекономічного контракту № 22-01-11 від 11.10.2012 року та умови поставки продукції у рахунках-фактурах, то суди обох інстанцій, погоджуючись з митним органом, не мотивували, чим передбачена наявність обов'язкових реквізитів у вказаних митницею документах.

Окрім того, судами не дана оцінка яким чином відсутність інформації в документах спростовує заявлену митну вартість, тобто впливає на її кількісний показник. Водночас суди вдалися в оцінку підстав відмови в проведенні митного оформлення, які не зазначалися в спірних рішеннях, а саме: пов'язаність сторін за договором.

При цьому митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що мотиви судів є не повним та не переконливим.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення є законним і обґрунтованим, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

При цьому, судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

З урахуванням наведеного, під час нового розгляду справи судам необхідно враховувати вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: