Справа № 22-а-6500/11
Суддя: Семенцов Ю. В.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-6500/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія63Доповідач у 2 інстанціїСеменцов
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Оношко Г.М., Семенцова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області, про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок пенсії та доплати до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року позивачка звернулась до суду з позовом про перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсії, а також доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, виплату яких передбачено статтями 39, 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-ХII.

Зазначила, що вона є ліквідатором аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом II групи у звязку з захворюванням, повязаним з наслідками аварії на ЧАЕС і проживає в м.Біла Церква та отримує державну та додаткову пенсію, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, виплата яких передбачена статтями 39, 50, 54 Закону.

Посилаючись на те, що розміри призначених їй пенсій та доплат не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом, привести їх у відповідність із Законом відповідач відмовився, просив визнати бездіяльність та відмову відповідача провести перерахунок неправомірними та зобовязати його провести відповідні перерахунки та виплати.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, та просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати провести перерахунок пенсії , встановивши її на рівні не менше 8 мінімальних пенсій за віком та доплати до пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиз 01.10.2008 року, а також доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає в зоні підвищеного радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати з 01.12.2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2009 року позов задоволено. Визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2008 рікпрожиткового мінімума для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 01.10.2008 року. Зобовязано відповідача провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_2, за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст..39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її в розмірі однієї мінімальної заробітної плати визначеної Закону України Про державний бюджет Українина відповідний рік, а саме з 01.12.2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в позові з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка є інвалідом II групи у звязку з захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і проживає в м.Біла Церква та отримує державну та додаткову пенсію, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, виплата яких передбачена статтями 39, 50, 54 Закону.

Відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, розмір її пенсії не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем державна та додаткова пенсія виплачувалась в розмірі, встановленому відповідними постановами Кабінету Міністрів України,які суперечать вимогам Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в значно меншому розмірі, ніж встановлено зазначеними нормами Закону.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивача, передбаченої Законом України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно керуватися статтями 50, 54 цього Закону, а не постановами Кабінету Міністрів України

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України пункт 28 розділу II Внесення змін до законодавчих актів УкраїниЗакону України Про державний бюджет України на 2008 рік, яким змінено статті 39, 50, 54 Закону в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Дане рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, тому статті 39, 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидіють в попередній редакції.

Прийнявши до уваги наведене, суд обґрунтовано визнав дії відповідача щодо відмови перерахувати розмір пенсії та доплати до неї відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофинеправомірними та зобовязав відповідача здійснити відповідний перерахунок.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача з посилання на відсутність бюджетних коштів та відсутність фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у рішенні.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді