Справа № 2а-2/2010
Суддя: Ничик Г.І. Г. І.
Дата ухвалення: 2010-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря Петруняк Н.А.,

з участю: позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про визнання протиправною відмови відповідача щодо перерахунку пенсії як дитині війни, про зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2006-2008 роки

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, в якому просить зобовязати відповідача нарахувати недоплачене підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006,2007,2008роки в сумі 3934,2 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона народилась 28 грудня 1941р., має статус дитини війни, і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй з 1 січня 2006 р. їй повинна виплачуватись пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було призупинено дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік, Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік вказану статтю викладено в новій редакції. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. Незважаючи на це, відповідач не провів таке підвищення пенсії і не виплатив позивачці пенсію з підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановлених законом за цей період розмірів мінімальної пенсії за віком, що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Сума невиплаченої допомоги позивачці за 2006-2007 роки становить 2733,3 грн. В 2008 р. їй виплачувалось щомісячне грошове підвищення до пенсії, але не 30%, як передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а значно менший розмір, в звязку з чим за 2008 рік їй не доплачено 1200,9 грн.

Покликаючись на ст. ст. 99-100 КАС України та зазначаючи, що її законні права були обмежені шляхом прийняття неконституційних положень законодавчих актів, про неконституційність яких вона не знала, та приймаючи до уваги те, що про порушення її прав позивачці стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі, тому просить поновити строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просить визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, та зобовязати відповідача здійснити нарахування та забезпечити виплату їй пенсії з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком за 2006-2008 роки.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові. Одночасно пояснила, що з приводу проведення їй нарахування пенсії з підвищенням, як дитині війни, вона зверталась до відповідача з заявою. Після отримання в лютому 2009 року відмови управління Пенсійного фонду в Городенківському районі в проведенні перерахунку та виплаті підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни позивачка звернулась в суд.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що Закон України Про соціальний захист дітей війни не містить поняття мінімальна пенсія за віком, а положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії не можуть застосовуватись, оскільки стосуються виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», про що й зазначено в Ухвалі Конституційного Суду України від 19.05.2009 р. по справі № 2-25/2009 . Хоча Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 р. були визнані неконституційними положення законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України», якими було зупинено та обмежено право дітей війни на отримання підвищення до пенсії, однак ці рішення не могли бути виконані без відповідного нормативно-правового забезпечення. Відповідно до статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування виплат по даному Закону проводиться із державного бюджету України, а зміни до законів про бюджет щодо фінансування даних доплат не внесені, тому представник вважає, що для стягнення коштів з Пенсійного фонду України відсутні правові підстави.

Представник пояснила, що позивачці з 01.01.2008 р. проводилась виплата надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі 47 грн., з 01.04.2008 р. - 48,1 грн., а з 22 травня 2008 р. вона отримує надбавку до пенсії, як дитина війни, у розмірах, визначених п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Представник відповідача вважає, що позивачка пропустила річний строк для звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що відповідно до ч.1 ст.100 КАС України є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Представник ствердила, що позивачка зверталась до Управління пенсійного фонду в Городенківському районі з заявою про перерахунок та виплату підвищення до пенсії, але їй було відмовлено.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши таким чином її обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, як особа, що є громадянином України, якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, наділена статусом дитини війни, що стверджено пенсійним посвідченням № 899609, з відміткою «дитина війни». Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. В 2006 році такого порядку Кабінет Міністрів України не запровадив і надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії не доплатив. Таким чином вимоги позивачки щодо виплати надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в 2006 році до задоволення не підлягають.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2007 рік та статтею 111 згаданого Закону про бюджет встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09 липня 2007 року визнано неконституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Пунктом 41 розділу І І Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни був викладений в новій редакції, якою передбачалось, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно з частиною 4 ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розмір надбавки для інших учасників війни - 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 22.05.2008 р. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, в числі інших, положення п.41 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до пункту 6 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнанні неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право позивачки на отримання підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни у 2007 році виникло з 09.07.2007 року, у 2008 році з 22.05.2008 року.

Ч. 2 ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За ч.3 ст.99 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. До суду з позовом зобовязати відповідача нарахувати недоплачене підвищення до пенсії позивачка звернулась 16.01.2009 р., змінила вона позовні вимоги 13.03.2009 р., після того, як листом Управління ПФУ в Городенківському районі № 4/Ю-15 від 09.02.2009 р. їй було відмовлено в задоволенні заяви про виплату в повному обсязі надбавки до пенсії, як дитині війни. Наведені позивачкою причини пропуску строку звернення до суду суд визнає поважними, і вважає, що слід поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що Управління ПФУ виплачувало щомісячно позивачці, як дитині війни, підвищення до пенсії з 01.01. 2008 року по 47 грн., з 01.04.2008 р. 48,1 грн., з 22.05.2008 р. виплати проводяться відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Оскільки закон має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів, тому виплати позивачці підвищення до пенсії як дитині війни повинні проводитись відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи представника відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, а не як розрахункова величина для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає безпідставними, оскільки позивачці призначено пенсію за віком, а відповідно до преамбули Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, останнім визначаються, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплат пенсій. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій входить мінімальний розмір пенсії за віком. Статтею 19 цього Закону встановлено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності. Посилання представника відповідача на не внесення змін до законів щодо фінансування виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань.

Так як функції з призначення, нарахування та виплати пенсій позивачці здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, тому суд приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивачки буде покладення на відповідача обовязку провести належне нарахування та виплату позивачці недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., яке обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум ОСОБА_1 за цей період. Оскільки відповідачем було відмовлено в проведенні позивачці перерахунку пенсії, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, тому слід визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, як дитині війни, в період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.

Відповідно до ст. 88 КАС України суд вважає можливим звільнити відповідача від сплати судових витрат.

На підставі ст.ст. 1,3,6,7,8 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 17,19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року, Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, та керуючись ст. ст. 17, 18, 69, 71, 86,88,94,99,100,158, 160-163, 167, 186 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., яка обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум ОСОБА_1 за цей період.

Визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ничик Г.І.

Постанова в повному обсязі виготовлена 17.04.2010р.