Справа № 22-а-18459/11
Суддя: Сліпченко О. І.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія101Доповідач у 2 інстанціїСліпченко
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: судді Суханової Є.М.

суддів: Сліпченка О.І., Коцюрби О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2009 р. позивач звернулася до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що 23.08.2006 р. народила сина ОСОБА_3 . Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років і відповідно до ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Всупереч закону відповідач протягом 2007-2008 р. виплачує їй державну допомогу в меншому розмірі, а її звернення до відповідача про перерахунок допомоги за цей період залишене без задоволення. Просила визнати неправомірними дії відповідача по відмові у виплаті державної допомоги згідно вимог закону, стягнути з відповідача борг в сумі 5559,63 грн. та зобовязати відповідача виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років у встановленому законом розмірі.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку державної допомоги та зобовязано відповідача нарахувати і виплатити позивачу допомогу по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з1 серпня 2007 року по 31 березня 2009 року, з урахуванням виплачених коштів.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, у звязку з чим знаходиться на обліку в УПСЗН і з 2007 року отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. У 2007 р. позивач отримувала таку допомогу у розмірі, встановленому ст.56 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік. Починаючи з 01.01.2008 р. допомога виплачується позивачу в розмірі 130 грн., встановленому ст.15 та п.3 Прикінцевих положень Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років слід застосовувати приписи Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням, а не Закон України Про державну допомогу сімям з дітьми.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Застосування судом при вирішенні даного спору положень Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованнямнеобгрунтоване і суперечить його змісту. Даний Закон регулює правовідносини щодо соціальних виплат, які здійснюються виключно Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і виключно за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо вказано в преамбулі цього Закону, згідно якої - матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втратипрацездатності. Виплата допомог за цим законом здійснюється за рахунок страхових внесків роботодавців, що прямо передбачено статтями 1, 19 цього Закону.

В даному випадку виплата позивачу допомоги по догляду за дитиною здійснюється органом соціального захисту і за рахунок коштів держбюджету, що врегульовано Законом України Про державну допомогу сімям з дітьми, а тому саме цей закон підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги про перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років задоволенню не підлягають з таких міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду в січні 2009 року , тобто пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права по виплатам за 2007 рік .

Відповідач у поданих до суду письмових запереченнях проти позову наполягав на застосуванні строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивач не пропустив строк звернення до суду . Доказів про поважність причин пропуску строку позивачем суду не надано .

За таких обставин суд першої інстанції при вирішенні даного спору мав застосувати строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України.

Відповідно до ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми(в редакції п.23 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів УкраїниЗакону України Про державний бюджет на 2008 рік) державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 грн.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України Про державну допомогу сімям з дітьмидопомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. вказані положення п.23 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів УкраїниЗакону України Про державний бюджет на 2008 рік не визнавалися неконституційними, вони є чинними і мають виконуватися, а відтак, виплачуючи позивачці допомогу у 2008 -2009 р. на підставі цієї норми закону, відповідач діяв правомірно і у відповідності із законом.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові з тих підстав, що допомога виплачувалася позивачу протягом 2008-2009 року у розмірі, встановленому Законом України Про державну допомогу сімям з дітьмиі права позивача порушені не були.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія судів, -

п о с та н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити .

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2009 року скасувати та прийняти по даній справі нову постанову .

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: