Справа № 2а/2370/405/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2015 р. м. Київ К/9991/4204/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Руденка І.С.

прокурора Генеральної прокуратури України Семененка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011

у справі № 2а/2370/405/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брілюкс»

до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011, адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Черкаси від 21.01.2011 № , № . Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Брілюкс» 3,40 грн. судових витрат.

Державна податкова інспекція у м.Черкаси подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. Посилається на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні здійснено заміну відповідача у справі - Державної податкової інспекції у м.Черкаси правонаступником - Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, прокурора, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 12.01.2011 № грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 2522415 грн. та за податковим повідомленням-рішенням від 12.01.2011 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2087782 грн. слугували висновки виїзної планової перевірки за період з 01.10.2009 по 30.09.2010, викладені в акті від 29.12.2010 № 2929/23-2/32268063, про порушення позивачем вимог п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідач вважає, що позивач неправомірно відніс до складу валових витрат та податкового кредиту витрати та податок на додану вартість відповідно за операціями з придбання товарів (робіт, послуг) у ПП «Матадор Плюс», ПП «Торгкомерс-2009», ПП «Мегаторгсервіс», ПП «Т-груп», ПП «Укрбудспецпостач-2010, ТОВ «Бізнесальянс», які не мали реального характеру.

Реальність вчинення господарських операцій поставлена відповідачем під сумнів з огляду на факт порушення кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, в ході розслідування якої виявлено факт створення та реєстрації підприємств (окрім ПП «Матадор плюс» та ПП ПП «Укрбудспецпостач-2010) з метою прикриття незаконної діяльності щодо переведення безготівкових коштів у готівку.

Також відповідач вказує на те, що актами перевірок ПП «Торгкомерс-2009№, ПП «Матадор Плюс», ПП «Т-груп», ТОВ «Бізнесальянс» зафіксовано відсутність умов для ведення господарської діяльності: основних фондів, рухомого та нерухомого майна, складських приміщень, транспортних засобів, недостатність трудових ресурсів. Директори цих підприємств надали пояснення про те, що не причетні до ведення господарської діяльності підприємств.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що під час проведення перевірки були досліджені первинні документи: видаткові та податкові накладні, реєстри виданих податкових накладних, рахунки, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, послуг, договори, платіжні доручення, виписки банків, платіжні відомості. Ці документи є підставою для формування валових витрат та податкового кредиту, а податковим органом не доведено, що відомості в цих документах неповні та недостовірні. Факт порушення кримінальної справи не дає підстав для висновку про нікчемність всіх договорів, вчинених підприємствами, за відсутності судового рішення, яке б набрало законної сили та яким би було встановлено, що досліджені договори направлені на мінімізацію податкових зобов'язань.

Суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні валових витрат та податкового кредиту, підстави для позбавлення його права на валові витрати та податковий кредит відсутні.

Однак наявність законодавчо визначених обставин для формування валових витрат та податкового кредиту є обов'язковою, але не є безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що господарські операції не мали реального характеру, були спрямовані на протиправне отримання податкових вигод з метою ухилення від оподаткування.

Для підтвердження правомірності формування платником податків валових витрат та податкового кредиту, окрім встановлення дотримання таким платником вимог законів, необхідно встановити реальність здійсненої господарської операції з придбання товару, тобто така операція має бути не тільки документально оформленою, а й об'єктивно призвести до руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

З метою дослідження фактичного вчинення господарських операцій необхідно аналізувати порядок та умови постачання товарів (робіт, послуг), встановлювати зміст господарської операції на підставі первинних документів, складених щодо господарських операцій, та інших доказів.

Також доведенню у таких справах підлягають обставини щодо придбання платником податків послуг з метою використання у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим необхідно встановлювати види господарської діяльності, що здійснювалися платником податків, мету здійснення господарських операцій тощо та надавати оцінку таким обставинам у їх сукупності.

Висновків суди дійшли без встановлення конкретних господарських операцій з посиланням на договори, без з'ясування їх змісту, вартості, фактичного розміру понесених витрат, в т.ч. з податку на додану вартість, періоду формування валових витрат та податкового кредиту, мети придбання позивачем товарів (робіт, послуг).

Суди у підтвердження факту господарських операції посилаються на наявність первинних документів, при цьому не вказуючи їх реквізитів, не конкретизуючи їх суті.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно із ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, належним чином їх оцінити, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, з'ясувати результат розгляду кримінальної справи, на яку посилається відповідач, та з'ясувати, чи стосується кримінальна справа обставин щодо взаємовідносин контрагентів з позивачем, зокрема у межах поставок товарів (робіт, послуг), реальність яких оспорена податковим органом.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун