Справа № 808/3652/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокусправа № 808/3652/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі №808/3652/14
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин»
до про Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» (далі по тексту позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача №, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 29 січня 2014 року.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що висновки, які викладені в акті перевірки податковим органом стосовно податкового обліку господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин», повністю не відповідають дійсності, а обставини, на які посилається контролюючий орган у якості обґрунтування порушень податкового законодавства та зроблені висновки - є безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі №808/3652/14 адміністративний позов задоволено. (суддя Максименко Л.Я.)

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що факт виконання господарських операцій засвідчується рядом первинних документів, які не викликають сумніву, а висновки податкового органу про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» вимог податкового законодавства України є помилковими та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами.

Відповідач Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі №808/3652/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що позивачем не надано документів на підтвердження транспортування товарів від контрагентів. За таких обставин неможливо підтвердити та довести, що позивач самостійно або за участі підприємств-перевізників отримував та транспортував товар.

Представниками позивача у судовому засіданні надано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що суд першої інстанції при розгляді адміністративного позову правильно встановив усі обставини справи та прийняв рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Позивач просить залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі №808/3652/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити без змін постанову суду першої інстанції.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, посадовими особами відповідача проведено позапланову документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при здійснені фінансово-господарських операцій з ТОВ «ДЕМЗ» (код за ЄДРПОУ 1033326) за період січень - квітень 2011 року, ТОВ «Балатон» (код за ) за період квітень 2012 року, ПП «Промто Плюс» (код за ) за період квітень, червень 2011 року, АТЗТ «Укрмегалопром» (код за ) за період жовтень, листопад 2010 року, січень - квітень 2011 року ТОВ «Віталс» (код за ) за період жовтень, грудень 2010 року, травень, червень, липень, листопад 2011 року, ТОВ «УЖК «Нагартав» (код за ) за період липень 2013 року, ТОВ «ПК «Серіол- Плюс» (код за ) за період березень 2011 року, ПП «Алкіона» (код за ) за період січень 2013 року, ТОВ «ТБ «ХЕЛЗ» (код за ) за період квітень, червень, жовтень 2011 року, ПП «Металоіндустрія» (код за ) за період червень 2011 року, ТОВ «ТД «Содружество» (код за ) за період березень 2011 року, липень, серпень, жовтень 2012 року, серпень 2013 року, ПП «Джевел Стайл» (код за ) за період червень, липень 2012 року, ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (код за ) за період грудень 2012 року, ТОВ «Траст Метал» (код за ) за період січень 2011 року, ТОВ «Авантіс-Дніпро» (код за ) за період серпень, вересень 2011 року, ТОВ «Інтехмаш» (код за ) за період квітень 2011 року, ТОВ «Технопромгруп» (код за ) за період січень 2011 року, ТОВ «Дніпро-Єервіс Плюс» (код за ) за період серпень, вересень, листопад 2011 року березень 2012 року, ТОВ «Інтер Аркс» (код за ) за період січень, березень, травень 2012 року, ТОВ «Вегатрейд» (код за ) за період липень 2013 року, ТОВ «ОСОБА_1 А.» (код за ) за період березень 2013 року, результати якої оформлено актом №1/22-11/31888210 від 10.01.2014 року.

Висновками акту перевірки встановлено наступні порушення позивача:

- п.5.1, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.5.2.1 п.5.2. ст.5 з урахуванням п.1.32 ст.1 та п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток підприємств у сумі 228493 грн. у т.ч. по періодам: 2010 рік - 195786 грн. І квартал 2011 року 32707 грн.;

- п.138.4 ст.138, п.138.6 ст.138 Розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового Кодексу України, ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин», у зв'язку з включенням до складу витрат операції з ТОВ «ДЕМЗ», що призвело до заниження податку на прибуток підприємств: II квартал 2011 року -159866,00 грн., ІІ-ІІІ квартали 2011 року 369196,00 грн., ІІ-ІV квартали 2011 року 276227 грн., І квартал 2012 року 70152,00 грн., півріччя 2012 року 90655,00 грн., 3 квартали 2012 року 98949,00 грн., 2012 рік 186605,00 грн. - завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності за ІІ-ІV квартали 2011 року на суму 486281 грн.;

- п.1. ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996(із змінами та доповненнями); пп. 1.1 п. 1, пп. 1.2 п. 1, п. 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованим у Мін'юсті України 05.06.1995 за № 168/704; пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 п.4.1 ст. 4 п.п.7.2.3 п.7.2 п.п.7.4.5 п.7.4 п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) Наказу ДПА України від 10.01.2011 № 969 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.201.10 ст.201, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV (зі змінами та доповненнями) що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 749726,00 грн. та від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту у сумі 1582,00 грн.

29 січня 2014 року, на підставі Акту перевірки №1/22-11/31888210 від 10.01.2014 року, податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 593097,00 грн., та за штрафними санкціями 105678,50 грн.;

- №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 691325,00 грн. за основним платежем, та за штрафними санкціями 95598,75 грн.;

- №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» зменшено суму від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1582,00 грн.;

- №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 486281,00 грн.

Відповідно до матеріалів справи, позивач у перевіряємий контролюючим органом період мав господарські відносини з ТОВ «ДЕМЗ», ТОВ «Балатон», ПП «Промто Плюс», АТЗТ «Укрметалопром», ТОВ «Віталс», ТОВ «УЖК «Нагартав», ТОВ «ГІК «Серіол- Плюс», ПП «Алкіона», ТОВ «ТБ «ХЕЛЗ», ПП «Металоіндустрія», ТОВ «ТД «Содружество», ПП «Джевел Єтайл», ПП «Полтава-Проект-Монтаж», ТОВ «Траст Метал», ТОВ «Авантіс-Дніпро», ТОВ «Інтехмаш», ТОВ «Технопромгруп», ТОВ «Дніпро-Сервіс Плюс», ТОВ «Інтер Аркс», ТОВ «Вегатрейд», ТОВ «ОСОБА_1А.».

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються обов'язкові реквізити визначенні даною статтею. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів, послуг.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження здійснення господарських операцій із контрагентами позивачем надано відповідні специфікації, картки рахунків, рахунки фактур, видаткові накладні, податкові накладні, банківські виписки, що підтверджують рух активів на рахунку позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що акт перевірки не містить зауважень щодо змісту конкретних первинних документів на предмет їх відповідності вимогам закону.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні копії судових рішень або вироків суду, які набрали законної сили, на підтвердження здійснення контрагентами позивача фіктивної діяльності.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність певної транспортної документації необхідно зазначити, що зазначена обставина не може бути єдиною беззаперечною підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо належного формування показників податкової звітності підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак саме на податкові органи покладається обовязок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобовязання, а відповідно і довести відсутність фактичного здійснення господарської операції.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вастберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» суд зазначив, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

При цьому, суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені судом обставини справи, вказані норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що під час судового розгляду відповідач не надав беззаперечних доказів щодо відсутності господарських операцій між позивачем та контрагентами та такого порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» законодавства України, що дає підстави для прийняття по відношенню до останнього оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 20 жовтня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі №808/3652/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 22 червня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна