Справа № 338/1981/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/19398/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі №338/1981/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії, зобов'язати зарахувати в пільговому обчисленні період роботи з 11.11.1979 року по 30.06.1987 року, з 01.07.1987 року по 31.01.1989 року, з 01.02.1989 року по 30.06.1992 рік, з 01.07.1992 року по 02.07.1994 рік в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі та зробити перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з моменту призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на пільговий обрахунок пенсії за роботу в районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, позов задоволений.

Визнані протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періодів його роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 11 листопада 1979 року по 30 червня 1987 року, з 1 липня 1987 року по 31 січня 1989 року, з 1 лютого 1989 року по 30 червня 1992 року та з 1 липня 1992 року по 2 липня 1994 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців.

Зобов'язане управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 11 листопада 1979 року по 30 червня 1987 року, з 1 липня 1987 року по 31 січня 1989 року, з 1 лютого 1989 року по 30 червня 1992 року та з 1 липня 1992 року по 2 липня 1994 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців та здійснити перерахунок призначеної пенсії з 24 червня 2014 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 11.11.1979 року прийнятий на роботу розподілювачем робіт в Івано-Франківського УБР і 02.07.1994 року звільнений з роботи. Позивач працював в Івано-Франківському УБР розподілювачем робіт, помічником бурильника, бурильником з 11.11.1979 по 02.07.1994 року вахтово-експедиційним методом в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області, Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області, що підтверджується довідкою Прикарпатського УБР ПАТ "Укрнафта" від 05.12.2014 р. №10-2098.

За час роботи в Західному Сибірі місячна та річна норма робочого часу позивачем відпрацьовувалася. Крім того, позивач користувався пільгами відповідно до указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданим ВАТ "Укрнафта" Прикарпатським УБР в зарплату позивача включені районний коефіцієнт та північна надбавка.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 11.11.1979 року по 30.06.1987 року, з 01.07.1987 року по 31.01.1989 року, з 01.02.1989 року по 30.06.1992 рік, з 01.07.1992 року по 02.07.1994 року, оскільки з наданих ним документів вбачається та не викликає жодного сумніву, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі користувався пільгами, передбаченими указом Президії Верховної Ради України від 10 лютого 1960 року, а висновок відповідача щодо необхідностінаявності письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, як обов'язкової умови надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі, є не вірним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пенсійне забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, здійснюється згідно з Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 р.

Відповідно до ст.1 зазначеної Угоди, громадяни сторін, що домовляються, які працювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав, мають право на пенсію по старості(за віком) зокрема, чоловіки-по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року (№ 1908400-67) "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Згідно наведеної норми пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

За час роботи в Західному Сибіру місячна та річна норма робочого часу позивачем відпрацьовувалася. Крім того, позивач користувався пільгами відповідно до указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ВАТ "Укрнафта" Прикарпатським УБР в зарплату позивача включені районний коефіцієнт та північна надбавка.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі, а Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Враховуючи, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою позивача та довідкою від 05.12.2014 р. №10-2098 виданою Прикарпатським УБР ПАТ "Укрнафта", в якій зазначено про розповсюдження пільг, передбачених указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області відхилити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: