Справа № 804/5248/15
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Справа № 804/5248/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Віхрова В.С.,

при секретарі Драгота С.А.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Нікопольська обєднана державна фінансова інспекція про визнання неправомірними дій, визнання недійсними та скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2014 р. Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Нікопольська обєднана державна фінансова інспекція (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Нікопольської обєднаної державної фінансової інспекції щодо усунення вимог, викладених у листі вимозі від 18.03.2015р. № 860-15/564 про усунення виявлених ревізією фінансових порушень;

- визнати недійсними та скасувати обовязкові вимоги, викладені у п. 1, 2, 5 листа (вимоги) Нікопольської обєднаної державної фінансової інспекції від 18.03.2015р. № 860-15/564 про усунення виявлених ревізією фінансових порушень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що обовязкові вимоги, викладені у п. 1, 2, 5 листа (вимоги) Нікопольської обєднаної державної фінансової інспекції від 18.03.2015р. № 860-15/564 про усунення виявлених ревізією фінансових порушень є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Крім того, позивач вважає, що порушення, які зазначено в акті ревізії, не мали місця, а обов'язкові вимоги відповідача, що складені на підставі акту ревізії, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, надав письмові заперечення проти позову від 18.05.2015р., в яких зазначили, що ДФІ в Дніпропетровській області при проведенні ревізії, складанні акту ревізії та при винесені п. 1, 2, 5 оскаржуваного рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.7.3.4.1 Плану роботи ДФІ України на 1 квартал 2015 р. на підставі направлення на проведення ревізії від 12.01.2015 р. за № 1, виданого начальником Нікопольської ОДФІ ОСОБА_4, головним державним фінансовим інспектором Нікопольської ОДФІ ОСОБА_5 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р., про що складено акт від 23.02.2015 р. за № 860-22/01 (надалі акт ревізії).

Під час ревізії встановлено наступні порушення законодавства, зокрема:

1) в порушення вимог п. 6 Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 11.06.2012 р. за № 517, п. 6 Порядку надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженим постановою КМУ від 29.01.2014р. за № 30, пп. 7, 12, 14, 18 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011 р. № 869, ст. 23 Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» від 22.12.2011 р. № 4282-VI (зі змінами), п. 24 ст. 14 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VІI (зі змінами), а саме підприємством завищено розрахунки сум субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що призвело до зайвого отримання НКП «Нікопольтеплоенерго» коштів субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2011-2013 рр. та 10 місяців 2014 р. на загальну суму 5597566,52 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету на суму 5597566,52 грн. (п. 1 оскаржуваного листа-вимоги);

2) в порушення п. 4.7 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом НКП «Нікопольтеплоенерго» на 2012 2015 рр., зареєстрованим управлінням праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради від 13.01.2012 р. № 02/01-24/12, розділу 1 п. 1.1.2 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010 2012 рр., п. 4 Регіональної угоди між обласним управлінням житлово-комунального господарства облдержадміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і обласною профспілкою працівників теплоенергетичних підприємств на 2009 2013 рр. (зі змінами), зареєстрована управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Дніпропетровська від 16.01.2009 р. № 003, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» від 24.02.1995 р. № 108/95-ВР (зі змінами та доповненнями) у штатному розписі (станом на 01.11.2012 р.) НКП «Нікопольтеплоенерго» завищено посадові оклади окремим працівникам підприємства, що призвело до зайвого нарахування та виплати працівникам підприємства заробітної плати за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р. на загальну суму 185863,42 грн., та як наслідок, до зайвого перерахування єдиного соціального внеску на суму 68880,98 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 254744,40 гривень (п. 2 оскаржуваного листа-вимоги);

3) в ході ревізії за результатами її проведення встановлено нестачу основних засобів та матеріальних цінностей, які рахуються за даними бухгалтерського обліку НКП «Нікопольтеплоенерго» в підзвітні у 6-ти матеріально-відповідальних осіб залишковою вартістю 14965,43 грн., що є порушенням п. 5 Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. за № 879. НКП «Нікопольтеплоенерго» на вимогу Нікопольської ОДФІ проведено незалежну оцінку вартості нерухомого майна. За результатами проведеної експертної оцінки ТОВ «Альпарі-Експерт» (договір від 23.02.2015 р. № 0223, сертифікат субєкта оціночної діяльності від 27.02.2012 р. № 13016/12), а саме оцінювачем ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 7787 від 12.02.2011 р.), згідно висновку від 23.02.2015 р., ринкова вартість основних засобів та матеріальних цінностей (які не предявлено в наявності під час інвентаризації) складає 23919,18 грн. (без ПДВ).

На підставі акту ревізії, у звязку із виявленням вищезазначених порушень, відповідачем винесено обов'язкові вимоги від 18.03.2015 р. № 860-15/564, термін виконання яких встановлено до 20.04.2015 р., зокрема:

- відповідно до п. 1 вимоги запропоновано НКП «Нікопольтеплоенерго» відшкодувати зайве отримання коштів субвенції з державного бюджету шляхом перерахування до державного бюджету зайво отриманих коштів субвенції за 2011 2013 рр. та 10 місяців 2014 р. на суму 5597566,52 грн. або зарахувати в рахунок майбутніх платежів шляхом зменшення на суму 5597566,52 грн. обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що утворилась на підприємстві з 01.11.2014 р., і не погашена (не відшкодована) на дату складання довідки про суму заборгованості (розрахунку компенсації);

- відповідно до п. 2 вимоги запропоновано НКП «Нікопольтеплоенерго» стягнути зайво виплачену заробітну плату на загальну суму 185863,42 грн. шляхом утримання коштів із заробітної плати працівників, на підставі їх заяв; в іншому випадку відшкодувати шкоду у сумі 185863,42 грн. за рахунок осіб, винних у зайвих грошових виплатах, у порядку встановленому законодавством;

- відповідно до п. 5 вимоги запропоновано НКП «Нікопольтеплоенерго» стягнути з винних осіб збитки від нестачі матеріальних цінностей на загальну суму 23919.18 грн. та у порядку, визначеному п. 10 постанови КМУ від 22.01.1996 р. № 116 перерахувати в дохід державного бюджету (код платежу 21080600).

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 р. №2939-ХІІ (надалі - ОСОБА_3 України № 2939-ХІІ) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 р. №499/2011 (надалі - Положення №499/2011), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

В силу вимог п.7 Положення №499/2011 Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

При цьому, суд зазначає, що процедура інспектування встановлена Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 р. (надалі - Порядок №550).

Згідно до п.1 Порядку №550 цей Порядок визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (п.2 Порядку №550).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при проведенні ревізії позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході судового розгляду справи процедурних порушень фінансової інспекції при проведенні ревізії позивачем не наведено.

Згідно до п.п.4 п.4 Положення №499/2011 Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Держфінінспекція України відповідно до п.п.15 п.6 Положення №499/2011 для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями ст.10 Закону України №2939-ХІІ, якими визначено права органу державного фінансового контролю.

Так, п.7 ст.10 вказаного Закону України передбачено право Держфінінспекції пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Приписами п.10 ст.10 Закону України №2939З-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, органи державного фінансового контролю мають право визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п.13 ст.10 зазначеного Закону України).

Проаналізувавши вказані правові норми, суд приходить до висновку, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з тим, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як встановлено з матеріалів справи, в п.1, п.2, п.5 обов'язкової вимоги, що оскаржуються, відповідач зазначив про виявлені збитки, їхній розмір та про їх стягнення.

Приймаючи до уваги, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не суд при розгляді адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною та її скасування.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15.04.2014р. у справах №21-40а14 та №21-63а14, від 13.05.2014р. у справі № 21-89а14, від 20.05.2014р. у справі № 21-93а14, від 18.09.2014р. у справі №21-332а14.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, доводи викладені позивачем в обґрунтування протиправності оскаржуваних вимог та заперечення проти таких доводів не підлягають дослідженню в межах даного адміністративного позову.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Нікопольська обєднана державна фінансова інспекція про визнання неправомірними дій, визнання недійсними та скасування вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 22 травня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 22.05.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_7 ОСОБА_7 ОСОБА_8