Справа № 804/7173/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 р. Справа № 804/7173/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
08 червня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі позивач) з адміністративним позовом до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.01.2015 р. № НОМЕР_1 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 10 017,60 грн., від 12.01.2015 р. № НОМЕР_2 за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на суму 510,00 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту. Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, ґрунтуються, зокрема, на наявності порушень податкового законодавства, допущених контрагентом позивача. Податковим органом не доведено, що договір, укладений позивачем з контрагентом, порушує публічний порядок та не спрямований на реальне настання правових наслідків. Вказаний договір не визнавався нікчемним в судовому порядку. Крім того, позивач не має нести відповідальність за порушення податкового законодавства, допущені іншими платниками податку. Недоліки, на думку податкового органу, в первинних документах, не є такими, що мають наслідком визнання правочину нікчемним внаслідок відсутності господарських операцій. Отримання товару підтверджується податковими та видатковими накладними. Товарно-транспортні накладні відсутні в звязку з тим, що доставка товару здійснювалась власним транспортом підприємця. Позивачем вжиті всі заходи необхідної обачності при виборі контрагента та укладенні договору. До перевірки були надані всі первинні документи, наявні у платника податків. Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення від 12.01.2015 р. № НОМЕР_1, від 12.01.2015 р. № НОМЕР_2 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській областісуперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши свою позицію наступним. Позивачем сформовано податковий кредит за рахунок контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс», який не мав можливості здійснити постачання товарів, зазначених в первинних документах. Вказаний контрагент також не має достатнього обсягу ресурсів для здійснення виду господарської діяльності, вказаного в договорі. Первинні документи позивача не підтверджують обсяг та зміст господарських операцій. При проведенні перевірки податковим органом не встановлено походження товару. В звязку з цим зроблено висновок про неможливість здійснення господарських операцій позивача вказаним в акті перевірки контрагентом. Угода між позивачем та зазначеним підприємством укладена з метою штучного створення податкового кредиту. Крім того, до перевірки платником податку не були надані документи транспортування, приймання, зберігання товару, на здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт. В звязку з наведеним, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
15.12.2014 р. Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській областіпроведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 питань дотримання вимог податкового законодавства в частині визначення правильності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період з 01.04.2014 р. по 31.05.2014 р. та подальшої реалізації отриманої продукції (послуг) в поточному та наступних податкових періодах.
Перевіркою встановлені наступні порушення, допущені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5:
- недодержання вимог ст. 203 Цивільного кодексу України в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 з постачальником товарів (робіт, послуг) Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період квітень-травень 2014 р.;
- відсутність бази та обєктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (робіт, послуг) за період з 01.04.2014 р. по 31.05.2014 р., які підпадають під визначення ст. 185, ст. 187, ст. 188, ст. 189 Податкового кодексу України;
- порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України по контрагенту-постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс», в результаті чого занижено та підлягає донарахуванню податок на додану вартість на загальну суму 6 678,40 грн.;
- порушення п.п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України ненадання платником податків контролюючим органам копій первинних документів за перевіряємий період при здійсненні податкового контролю.
Порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки наступним.
За перевіряємий період встановлено взаємовідносини фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс», який допустив порушення податкового законодавства, а саме, не має ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності. Стан платника податків: 9 направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Згідно балансового звіту станом на 31.12.2013 р. залишкова вартість основних засобів складає 0,0 тис. грн. Даний факт ставить під сумнів наявність власних транспортних засобів, складських приміщень, виробничих фондів, які необхідні для ведення господарської діяльності в достатній кількості.
В ході проведеного аналізу встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2014 р. було придбано товари з номенклатурою: комод з дерева; кріплення для меблів з пластмас; крісло для сидіння на деревяній основі, оббиті шкірою; апельсин свіжий, фрукти сушені; папайя; помідор свіжий; лимон; огірок тепличний та ін. В той же час Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2014 р. реалізовано товари з номенклатурою: розміщення реклами; дизельне пальне; шина для автобусів та вантажів автомобілів; мячики; слоненя; дитячий басейн та ін.
Щодо продажу товарів (робіт, послуг) Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період з 01.05.2014 р. по 31.08.2014 р. контрагентам, встановлено, що у Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані податкові накладні: каталог;листівки; лак водорозчинний-коагулант; амортизатор газовий для дверцят; гвинт; дзеркало; дюбель; ручка; монтажна планка; петля накладна та ін.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період з 01.05.2014 р. по 31.08.2014 р. було придбано товари з номенклатурою: кава мелена; цикорій; каша вівсяна; кульки з какао; пластівці; чай; устілки вкладні для взуття; помідор свіжий; сік та ін.
Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області неодноразово надсилались запити до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо підтвердження взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за квітень-травень 2014 р. від 02.09.2014 р. № 1769/10/04-09-17-01-19, від 07.11.2014 р. № 2419/10/04-09-17-01-18.
На вказані запити та до перевірки платником податку не надано наступні документи: акти приймання-передачі товарів; зберігання товарів (договори на зберігання, розміщення на складі та ін.), довіреності з відмітками про передачу та отримання товарно-матеріальних цінностей, документи здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт від постачальників до покупців.
Згідно пояснень фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 доставка запчастин та автошин здійснювалась власним автотранспортом та використано товар на орендовані транспортні засоби.
В акті перевірки контролюючий орган прийшов до висновку, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 відсутні як база, так і обєкт оподаткування податком на додану вартість, що свідчить про відсутність наміру створення правових наслідків, в тому числі щодо сплати належних сум податків та обовязкових платежів.
Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентом надано копії наступних документів: договорів, видаткових накладних, податкових накладних, рахунків, платіжних доручень, актів списання, документів на транспортні засоби.
30.04.2014 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» (Постачальник) укладено договір поставки № 04.30.14/30.
Відповідно до п.п. 1.1, 2.2 договору Продавець зобовязується передати товар згідно накладних, які передбачають назву товару, одиницю виміру, ціну за одиницю, кількість, відпускну суму.
Склад: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, 1 В.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сумм податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територіюУкраїни за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сумм податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язкуз придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Згідно з п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.
Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з п. 85.4. ст. 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником.
У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України).
Згідно до п.п. 44.6, 44.7 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієїстатті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин відврахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).
Протягом пяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, щопризначивперевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи меншеніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.
У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.
Відповідно до ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Тісамідії, вчиненіплатникомподатків, до якогопротягом року булозастосовано штраф за такесамепорушення, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести тіобставини, на якихґрунтуютьсяїївимоги та заперечення, крімвипадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 підлягають задоволенню частково в звязку з наступним.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що за перевіряємий період фізична особа-підприємець ОСОБА_5 мав господарські взаємовідносини з контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс».
Відповідно до даних АІС «Податковий блок» Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2014 р. було придбано товари з номенклатурою: комод з дерева; кріплення для меблів з пластмас; крісло для сидіння на деревяній основі, оббиті шкірою; апельсин свіжий, фрукти сушені; папайя; помідор свіжий; лимон; огірок тепличний та ін.
За вказаний період підприємством реалізовано товари з номенклатурою: розміщення реклами; дизельне пальне; шина для автобусів та вантажів автомобілів; мячики; слоненя; дитячий басейн та ін.
Також, за період з 01.05.2014 р. по 31.08.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» реалізовано контрагентам: каталог; листівки; лак водорозчинний-коагулант; амортизатор газовий для дверцят; гвинт; дзеркало; дюбель; ручка; монтажна планка; петля накладна та ін.
За даний період підприємством придбано товари з номенклатурою: кава мелена; цикорій; каша вівсяна; кульки з какао; пластівці; чай; устілки вкладні для взуття; помідор свіжий; сік та ін.
Згідно первинних документів позивача, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за період квітень-травень 2014 р. придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс» наступні товари: шина автомобільна R322/65/00, бризговики.
Таким чином, товари, придбані та реалізовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс»за період квітень-травень 2014 р.,не відповідають предмету укладеного договору.
Позивачем до перевірки та в судове засідання не були надані документи, які б підтверджували факт транспортування, передачі, зберігання товару.
На підтвердження пояснень щодо перевезення товару власними транспортними засобами не надано доказів.
Відповідно до положень ст. 44 Податкового кодексу України уразіякщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Крім того, згідно до вимог ст. 44 Податкового кодексу України, в разі наявності у платника податків первинних документів та ненадання їх вчасно контролюючому органу такий платник може надати документи після проведення перевірки та до прийняття рішення.
Позивач вказаним правом не скористався.
Відповідно до ОСОБА_6 адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.»
Враховуючи наведене, позивачем надано не достатньо первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Догмат плюс».
Відповідно до ОСОБА_6 адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 «статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-якідокументи (у тому числі договори, накладні, рахункитощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.»
Як вже зазначалося, позивачем не надано достатньої кількості первинних документів для підтвердження реальності здійснення господарських операцій.
Крім того, з наданих позивачем до перевірки та до суду первинних документів вбачається, що договір укладений сторонами 30.04.2014 р., окремі рахунки, податкові накладні, видаткові накладні, акти списання також датовані 30.04.2014 р.
Відповідно до умов договору передача товару здійснюється на складі за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, 1 В.
Таким чином, позивачем не надано обґрунтувань можливості здійснення господарської операції за такий строк.
З аналізу норм чинного законодавства, які регулюють виникнення у платника податків права на податковий кредит вбачається, що підставою виникнення у платника такого права є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Доводи позивача стосовно того, що реальність постачання товарів з боку спірного постачальника в адресу платника підтверджується необхідними первинними документами (договором, податковими накладними, видатковими накладними та іншими документами), що містять необхідні для цілей оподаткування відомості про господарські операції та підтверджують факт їх реального виконання не приймаються судом до уваги в звязку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що при проведенні перевірки неможливо встановити походження товару, оскільки постачальник позивача та його контрагенти по ланцюгу постачання не є виробниками або імпортерами товару, вказаного в первинних документах позивача.
Наведені обставини свідчать про невідповідність інформації у поданих позивачем первинних документах змісту розглядуваних операцій.
Слід зазначити, що якщо під час вирішення спору буде встановлено, що товари справді отримувались позивачем, але не в тієї особи, що зазначена в первинних документах, то відповідні первинні документи не є достовірними та не можуть підтверджувати право на податковий кредит.
Позивачем також не доведено прояву в необхідному обсязі розумної обережності при укладенні договору зі спірним постачальником. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.
При цьому свідоцтво про державну реєстрацію та наявність реєстрації постачальника в органах податкової служби не характеризують підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентноспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. А відтак доказами прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства.
І хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.01.2015 р. № НОМЕР_1 відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.01.2015 р. № НОМЕР_1 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 10 017,60 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 12.01.2015 р. № НОМЕР_2 винесено Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в звязку з ненаданням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 до перевірки наступних документів: актів приймання-передачі товарів; зберігання товарів (договори на зберігання, розміщення на складі та ін.), довіреностей з відмітками про передачу та отримання товарно-матеріальних цінностей, документів здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт від постачальників до покупців.
Згідно до пояснень представника позивача вказані документи не надані в звязку з не складанням платником та контрагентом таких документів.
В свою чергу, ненадання наведених документів стало однією з підстав для висновку про відсутність здійснення господарської операції, що спричинило донарахування платнику податків суми податкового зобовязання з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням 12.01.2015 р. № НОМЕР_1.
З проаналізованих положень ст.ст. 44, 85 Податкового кодексу України вбачається, що факт відсутності первинних документів в звязку з не складанням таких документів не є підставою для притягнення платника податків до відповідальності за ст. 121 Податкового кодексу України, оскільки надати або не зберегти документи, яких не існує та ніколи не існувало, неможливо. За таких умов, відсутність первинних документів може бути, в разі наявності всіх необхідних доказів, підставою для висновку про нереальність здійснення господарської операції та, як наслідок, донарахування суми податку.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.01.2015 р. № НОМЕР_2 не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає позовну вимогупро визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.01.2015 р. № НОМЕР_2 за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на суму 510,00 грн. обґрунтованою та такою, яка підлягає задоволенню.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 3674-VIвід08.07.2011 р. ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
На момент подачі позову до суду мінімальний розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позовумайнового характеру становив 1 827,00 грн.
Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено частково судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 182,70 грн.
В звязку з тим, що адміністративний позов задоволено частково, сума судового збору в розмірі 822,15 грн.підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5. до Державного бюджету України .
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позовфізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.01.2015 р. № НОМЕР_2 за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на суму 510,00 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Судові витрати в розмірі 822,15 грн.стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державного бюджету України.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24 червня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 24.06.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_7