Справа № 805/1629/15-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 р. Справа №805/1629/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 14 год. 15 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Ковиліній А.А.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, на суму 265 041,25 грн., -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Виробниче обєднання «Конті» (далі позивач, АТ «ВО «КОНТІ») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України (далі відповідач, СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем у період з 20 лютого 2015 року по 20 березня 2015 року проведено камеральну перевірку даних АТ «ВО «КОНТІ», задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо відємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015 року, за результатами якої відповідачем складений акт камеральної перевірки від 20 березня 2015 року № 105/28-03-47/25112243 з висновками про порушення позивачем підпункту 14.1.18 пункту 14.1, статті 14, пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту за січень 2015 року на суму 212 033,26 грн. та завищення бюджетного відшкодування за січень 2015 року на суму ПДВ в розмірі 212 033,26 грн., яке підлягає зменшенню.

Позивач зауважив, що ним на вищенаведений акт перевірки 31 березня 2015 року до податкового органу були надані заперечення, але відповідач у відповіді від 10 квітня 2015 року 1923/10/28-03-47 на заперечення до акту № 105/28-03-47/25112243 від 20 березня 2015 року камеральної перевірки даних, задекларованих АТ «ВО «КОНТІ» () у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо правильності визначення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015 року» висновки акту перевірки залишив незмінними.

На підставі наведеного акту перевірки відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пунктів 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2015 року у розмірі 212 033 грн. 00 коп. та нараховані штрафні санкції у розмірі 53 008 грн. 25 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем у порушення норм податкового законодавства України прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу неправомірно зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого у зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість і застосовані штрафні (фінансові) санкції, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

В обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення в частині неподання контрагентами позивача податкової звітності позивач вказав, що згідно зі статтею 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 Податкового кодексу України, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. А право платника податків на податковий кредит з ПДВ, відповідно до пункту 198.6 статті 198 та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підтверджується податковою накладною (крім випадків встановлених пунктом 201.11. статті 201 зазначеного кодексу), вичерпний перелік обовязкових реквізитів якої визначений за статтею 201 наведеного кодексу, та митними деклараціями (пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України), оформленими у відповідності до вимог діючого законодавства. При цьому діючим законодавством встановлено вичерпні випадки, коли суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не відносяться до податкового кредиту.

Також позивач додав, що у звязку з терористичною загрозою та складною ситуацією, яка склалась у Донецькій та Луганській областях, останнє призвело до відсутності у окремих платників податків можливості подавати у граничний строк податкові декларації, що знайшло свої відображення в ОСОБА_2 від 07 липня 2014 року №16042/7/99-99-19-03-02-17 «Про продовження термінів подання податкових декларацій», яким було розяснено порядок збільшення граничних строків подання податкової декларації, а саме: частиною 102.6 статті 102 Кодексу граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, зокрема, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування внаслідок обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Окрім того, позивач вказав, що усі операції з контрагентами КП «Компанія «Вода Донбасу», ПАТ «Донецькоблгаз» та ДП «Донецька залізниця» є реально вчиненими господарськими операціями з придбання послуг з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача в підтвердження чого надав суду копії і оригінали первинних документів, а саме, по взаємовідносинам позивача з його контрагентами: договори, податкові накладні, акти приймання-передачі послуг, рахунки-фактури, платіжні доручення, та інше.

З урахуванням викладеного, позивач вказує, що ним, в рамках проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2015 року не було вчинено жодного порушення щодо податкової звітності. Тому, відповідач своїми діями встановлює для платника податку додаткові обмеження, не передбачені податковим законодавством України, що суперечить вимогам статті 19 частини 2 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду із даною позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47 (арк. справи 4-13).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року відкрите провадження у даній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (арк. справи 1).

Представник позивача у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення СДПІ у м. Донецьку МГУ від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47.

02 червня 2015 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшли заперечення на даний адміністративний позов (арк. справи 219-225), в яких проти позову заперечували, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, винесеним на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача, вказали, що не погоджуються з заявленими позивачем вимогами з огляду на наступне.

Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України в порядку статті 76 розділу ІІ цього кодексу проведено камеральну перевірку правомірності нарахування позивачем за січень 2015 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21 лютого 2015 року вх. № НОМЕР_1) відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту в розмірі 0 грн., бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 9 729 419 грн. 00 коп., за результатами якої складено акт перевірки від 20 березня 2015 року № 105/28-03-47/25112243 та винесено податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47.

Відповідач вказав, що в ході перевірки встановлено, що відповідно до додатку № 5 та реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року АТ «ВО «КОНТІ», включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладним отриманим від контрагентів, якими не подано декларації з ПДВ за січень 2015 року та не задекларовано податкові зобовязання, а саме:

- КП «Компанія «Вода Донбасу» (код ЄДРПОУ 191678) на суму ПДВ 16 063,92 грн. Згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань КП «Компанія Вода Донбасу» за січень 2015 року становить - 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року, КП «Компанія Вода Донбасу» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ОСОБА_2 не подано та не задекларовано податкові зобовязання;

- ПАТ «Донецькоблгаз» (код ЄДРПОУ 3361075) на суму ПДВ 12 552,23 грн. Згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань ПАТ «Донецькоблгаз» за січень 2015 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року ПАТ «Донецькоблгаз» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ОСОБА_2 не подано та не задекларовано податкові зобовязання;

- ДП «Донецька залізниця» (код ЄДРПОУ 1074957) на суму ПДВ 183 417,11 грн. Згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань ДП «Донецька залізниця» за січень 2015 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року ДП «Донецька залізниця» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ОСОБА_2 не подано та не задекларовано податкові зобовязання.

Відповідач у своїх запереченнях посилався на те, що відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України «платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну».

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Тобто, у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобовязаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит, статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобовязаннях контрагента. На підставі зазначеного відповідач робить висновок, про те що Податковим кодексом України встановлено прямий взаємозвязок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковим зобовязанням його контрагента, у разі недекларування податкових зобовязань відсутнє право на податковий кредит. Обовязковими передумовами формування податкового кредиту, на думку відповідача, є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобовязань контрагентом, складання податкової накладної особою, що зареєстрована в установленому порядку як платник податку на додану вартість. Недотримання наведених положень свідчить про відсутність підстав для включення суми податку на додану вартість, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту звітного періоду.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач просив суд розглянути справу за відсутності його представників та відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Виробниче обєднання «Конті» (, адреса: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, 460) було зареєстроване як юридична особа 22 жовтня 1997 року за № 1 001435. Позивач з 28 жовтня 1997 року узятий та перебуває на обліку як платник податків в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку Державної податкової служби, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (арк. справи 14). З 03 листопада 1997 року позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом № 035 з реєстру платників податку на додану вартість (арк. справи 15).

Відповідач Спеціалізована Державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України у даних правовідносинах є субєктом владних повноважень.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

У підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами адміністративної справи, у період з 20 лютого 2015 року по 20 березня 2015 року ОСОБА_3 головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження підприємств харчової та інших галузей промисловості СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ, відповідно до пунктів 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку правомірності нарахування Приватним акціонерним товариством «Виробниче обєднання «Конті» даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015 року на підставі декларації з податку на додану вартість від 21 лютого 2015 року № НОМЕР_1, за результатами якої складений акт камеральної перевірки від 20 березня 2015 року № 105/28-03-47/25112243 (арк. справи 18-22) з висновками про порушення позивачем:

- підпункту 14.1.18, пункту 14.1, статті 14, пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пунктів 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту за січень 2015 року на суму 212 033,26 грн. та завищення бюджетного відшкодування за січень 2015 року на суму ПДВ в розмірі 212 033,26 грн.

Не погодившись із даними висновками, позивачем на вищенаведений акт перевірки 31 березня 2015 року за № 403/11/179 до податкового органу були надіслані заперечення (арк. справи 23-24), але відповідач у відповіді від 10 квітня 2015 року № 1923/10/28-03-47 на заперечення до акту перевірки № 105/28-03-47/25112243 від 20 березня 2015 року висновки акту перевірки залишив незмінними, тобто такими які встановлені контролюючим органом у акті камеральної перевірки від 20 березня 2015 року № 105/28-03-47/25112243 (арк. справи 15-17).

З урахуванням чого, податковим органом на підставі наведеного акту перевірки винесене податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пунктів 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у звязку з чим позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2015 року у розмірі 212 033грн. 00 коп. та нараховані штрафні санкції у розмірі 53 008 грн. 25 коп. (арк. справи 16).

Позивач не погодився з даним податковим повідомленням-рішенням, у звязку з чим звернувся до суду із даної позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47.

Прийняте відповідачем рішення є правовим актом індивідуальної дії, правомірність винесення яких визначається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності, викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України.

Суд зазначає, що спірним питанням у даній справі є обґрунтованість прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі на суму 212 033,00 грн., та нараховані штрафні санкції у розмірі 53 008,25 грн. Стосовно наведеного суд виходить з наступного.

Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V нього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен заплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначалось судом вище, на підставі акту камеральної перевірки від 20 березня 2015 року № 105/28-03-47/25112243, за яким відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючим органом встановлені порушення позивачем підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, підпункту 198.1, пункту 198.6, статті 198, пунктів 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

З описової частини наведеного акту перевірки вбачається, що податковим органом були зроблені висновки про порушення виходячи з того, що контрагентами позивача, а саме: Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу», Публічним акціонерним товариством «Донецькоблгаз», Державним підприємством «Донецька залізниця», не подано та не задекларовано податкові зобовязання.

Зокрема, виходячи зі змісту акту перевірки податковим органом встановлено, що відповідно до додатку № 5 та реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року АТ «ВО «КОНТІ», включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладним отриманим від контрагентів, якими не подано декларації з ПДВ за січень 2015 року та не задекларовано податкові зобовязання, а саме:

- КП «Компанія «Вода Донбасу» (код ЄДРПОУ 191678) на суму ПДВ 16 063,92 грн. Згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань КП «Компанія Вода Донбасу» за січень 2015 року становить - 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року, КП «Компанія Вода Донбасу» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ОСОБА_2 не подано та не задекларовано податкові зобовязання;

- ПАТ «Донецькоблгаз» (код ЄДРПОУ 3361075) на суму ПДВ 12 552,23 грн. Згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань ПАТ «Донецькоблгаз» за січень 2015 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року ПАТ «Донецькоблгаз» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ОСОБА_2 не подано та не задекларовано податкові зобовязання;

- ДП «Донецька залізниця» (7) на суму ПДВ 183 417,11 грн. Згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань ДП «Донецька залізниця» за січень 2015 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за січень 2015 року ДП «Донецька залізниця» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУ ОСОБА_2 не подано та не задекларовано податкові зобовязання.

Стосовно викладеного суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що бюджетним відшкодуванням є відшкодування відємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 наведеного кодексу встановлено, що при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими договорами відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до положення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 розділу І цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього розділу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми Податкового кодексу України вбачається, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, як зазначалось судом вище, відповідачем відповідно до додатку № 5 та реєстру отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року встановлено, що АТ «ВО «КОНТІ», включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по податковим накладним отриманим від контрагентів, якими не подано декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року та не задекларовано податкові зобовязання, а саме: по взаємовідносинам з: КП «Компанія «Вода Донбасу», ПАТ «Донецькоблгаз», ДП «Донецька залізниця», а в запереченнях, наданих суду зроблено висновок, що обовязковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобовязань контрагентом, складання податкової накладної особою, що зареєстрована в установленому порядку як платник податку на додану вартість. Недотримання наведених вище умов свідчить про відсутність підстав для включення суми податку на додану вартість, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту звітного періоду.

Суд зазначає, що позивачем на підтвердження своєї правової позиції щодо взаємовідносин з вищенаведеними контрагентами, та, як наслідок правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по податковим накладним, отриманим від вищенаведених контрагентів, надано суду копії наступних документів:

- стосовно взаємовідносин з Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу»: договору на проведення хімічного аналізу сточних та поверхневих вод № 2/12 від 28 грудня 2012 року (арк. справи 81), протоколу розбіжностей до наведеного вище договору від 28 грудня 2012 року (арк. справи 82), акту виконаних робіт № 5 від 26 січня 2015 року (арк. справи 83), податкової накладної № 342/37 від 26 січня 2015 року (арк. справи 85), платіжного доручення № 4787 від 25 лютого 2015 року (арк. справи 87); договору на надання послуг по централізованому водопостачанню та водовідведенню № 0099 від 30 грудня 2014 року (арк. справи 88-91), рахунку № 5430115/1 від 23 січня 2015 року за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року (арк. справи 92), звіту до наведеного рахунку № 5430115/1 від 23 січня 2015 року з розрахунком вартості водопостачання та споживання (арк. справи 93), акту виконаних робіт № 29 від 26 січня 2015 року (арк. справи 101), податкових накладних: № 415/37 від 27 січня 2015 року (арк. справи 94), № 314/37 від 23 січня 2015 року (арк. справи 97), № 343/37 від 26 січня 2015 року (арк. справи 103); договору на надання послуг по централізованому водопостачанню та водовідведенню № 1985 від 01 січня 2014 року (арк. справи 69-71), протоколу розбіжностей до договору № 1985 від 01 січня 2014 року (арк. справи 72), акту рахунку № 1985 від 20 січня 2015 року (арк. справи 75), податкової накладної № 755/39 від 20 січня 2015 року (арк. справи 77), платіжного доручення № 3917 від 26 січня 2015 року (арк. справи 79).

- стосовно взаємовідносин з Публічним акціонерним товариством з газопостачання та газифікації «Донецькоблгаз»: договору про надання послуг з транспортування природного газу № 07/89Т від 03 вересня 2012 року (арк. справи 85-87), справки - розрахунку щомісячної витрати природного газу споживачами, які не мають вимірювальних пристроїв (арк. справи 88), договору на розподіл природного газу № 07/189 Т від 01 грудня 2012 року (арк. справи 61), додаткових угод від 01 серпня 2013 року , від 31 грудня 2013 року, від 01 червня 2014 року до Типового договору на розподіл природного газу № 07/189 Т від 01 грудня 2012 року (арк. справи 59-61), рахунку-фактури № СФ-0120 від 31 січня 2015 року (арк. справи 62), звіт до рахунку-фактури № СФ-0120 від 31 січня 2015 року (арк. справи 63), акту надання послуг з транспортування природного газу № 20 від 31 січня 2015 року (арк. справи 64), податкової накладної № 69/10 від 16 січня 2015 року (арк. справи 65), платіжного доручення про перерахування коштів № 3531 від 16 січня 2015 року (арк. справи 67);

- стосовно взаємовідносин з Державним підприємством «Донецька залізниця»: договору № 1320/9/11/329ж.д. від 26 грудня 2011 року (арк. справи 115-117), додаткових угод до вказаного вище договору (арк. справи 118-119), платіжних доручень № 3226 від 06 січня 2015 року (арк. справи 122), № 3408 від 15 січня 2015 року (арк. справи 131), № 3796 від 22 січня 2015 року (арк. справи 146), № 3836 від 23 січня 2015 року (арк. справи 147), № 3988 від 28 січня 2015 року (арк. справи 162), № 4035 від 29 січня 2015 року (арк. справи 158); податкових накладних: № 23/011 від 06 січня 2015 року, № 315/011 від 15 січня 2015 року, № 536/011 від 22 січня 2015 року, № 593/011 від 23 січня 2015 року, № 731/011 від 28 січня 2015 року, № 765/011 від 29 січня 2015 року, № 801/011 від 30 січня 2015 року (арк. справи 108-114); виписок за особовим рахунком позивача за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року (арк. справи 120-121); відомостей плати за користування вагонами (арк. справи 120, 122, 123, 124, 125, 127, ), залізничних накладних на перевезення вантажу (кондитерських виробів на адресу підприємств - покупців позивача) (арк. справи163-204).

Як зазначалось судом вище, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З детального дослідження наведених вище документів, можна зробити висновок, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит при здійсненні ним операцій з придбання товарів та послуг на підставі виданих його контрагентами податкових накладних, за наявності інших первинних документів.

Також суд звертає увагу, що податковим законодавством не передбачена норма, яка позбавляє платника податків на додану вартість права на формування та включення сум до податкового кредиту у випадках, коли постачальники (контрагенти) такого платника податків не декларують та/або не сплачують податок на додану вартість за тими ж операціями, а платник податку в свою чергу виконує усі передбачені податковим законодавством умови щодо отримання бюджетного відшкодування та має необхідне документальне підтвердження розміру сформованого податкового кредиту.

Таким чином, платник податків, а в даному випадку - позивач, не повинен нести відповідальність за наслідками невиконання його контрагентами обовязків щодо своєчасної подачі податкової звітності, а саме: декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року.

Суд зазначає, що вказана вище позиція суду також підтверджується рішеннями Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) Суд вказав, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом з пенею. Європейський Суд з прав людини визначив, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження компанії заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.Аналогічні висновки Європейський Суд з прав людини виклав у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії.

Таким чином, позивач виходячи із приписів Податкового кодексу України не несе відповідальність за наслідки невиконання його контрагентами своїх обовязків щодо своєчасності подачі декларацій з податку на додану вартість, а дані обставини повинні бути встановлені та прийняті до уваги контролюючим органом при проведенні перевірки.

Окрім викладеного суд зазначає, що відповідачем в акті перевірки, а також письмових запереченнях до позовної заяви з приводу неможливості у окремих платників податків подавати у граничний строк податкові декларації зауважено на тому, що зазначене вище може бути повязане з обставинами непереборної сили, підтвердженими документально, чим є, відповідно до пункту 5.4 Порядку - підтвердження Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили на території України, яке видається зазначеним органом на відповідне звернення платника податку.

Разом із цим, обєктивність неможливості подачі податкової звітності контрагентами позивача, у звязку з настанням обставин непереборної сили підтверджується копіями наступних Сертифікатів (висновків) торгово-промислової палати, а саме: сертифікат № 1736 від 25 листопада 2014 року за вих. № 5268/05-4 та сертифікат № 1735 від 25 листопада 2014 року за вих. № 5270/05-4 для КП «Компанія Вода Донбасу» (арк. справи 49-50); сертифікат від 30 липня 2014 року за вих. № 2059/05-4 для ПАТ «Донецькоблгаз» (арк. справи 51); сертифікат № 1360 від 14 жовтня 2014 року та сертифікат № 1361 від 14 жовтня 2014 року для ДП «Донецька залізниця» (арк. справи 52-53).

Одночасно суд звертає увагу на тому, що наведене вище не є предметом доказування у позивача, оскільки, як вказувалось судом вище, позивач виходячи із приписів Податкового кодексу України не несе відповідальність за наслідки невиконання його контрагентами своїх обовязків щодо своєчасності подачі декларацій з податку на додану вартість, а дані обставини повинні бути встановлені та прийняті до уваги контролюючим органом при проведенні перевірки.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України помилково прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі на суму 212 033,00 грн., та нараховані штрафні санкції у розмірі 53 008,25, у звязку з чим підлягають скасуванню.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частин 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, суд присуджує до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, тобто 487,20 грн. (арк. справи 3).

На підставі викладеного, керуючись статтями 8-11, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України від 16 квітня 2015 року № /2064/10/28-03-47 на суму 265 041,25 грн., з яких основний платіж у розмірі 212 033,00 грн., та штрафні санкції у розмірі 53 008,25 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» (), адреса: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, буд. 460) витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 червня 2015 року.

Постанова у повному обсязі складена 10 червня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зінченко О.В.