Справа № 817/1080/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1080/15

27 травня 2015 року 17год. 15хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2С

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.03.2015 № та №
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4В.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській про визнання протиправними та скасування податкових повідомленьрішень № та № від 27.03.2015 року.

В ході судового розгляду справи, керуючись ст. 52 КАС України, за згодою позивача, суд допустив заміну первинного відповідача - Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській на належного Державну податкову інспекцію у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав викладених в позові. В обґрунтування позову зазначив, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки та покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, не відповідають фактичним обставинам справи та містять ряд недостовірних відомостей. Стверджував, що заявляючи до відшкодування із бюджету податок на додану вартість в уточнюючих деклараціях за жовтень та листопад 2014 року, позивач врахував приписи ст.200 Податкового кодексу України та визначив суму такого відшкодування у розмірі ПДВ, що фактично був сплачений постачальникам товарів/послуг, а тому висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, на думку позивача, є безпідставними. Зазначив, що бухгалтерські документи виписані за результатом господарських операцій, в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999 року є первинними документами, оскільки мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. У звязку з цим вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав письмові заперечення на позов (том 2 а.с.96-97). В обґрунтування заперечень, пояснив, що позивачем порушено ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, у звязку з чим ФОП ОСОБА_4 завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ у жовтні 2014 року на суму 9397 грн., у листопаді 2014 року на 4909 грн. та занижено суми податкового зобовязання, що підлягає сплаті в бюджет за вересень 2014 року на суму 4029 грн., за жовтень 2014 року на суму 8344 грн. та за листопад 2014 року на суму 772 грн. Зазначив, що вартість придбаних запасних частин та послуг ремонту вантажних автомобілів вантажних автомобілів, тентів, не може бути віднесена до складу податкового кредиту, оскільки неможливо ідентифікувати, що даний товар та дані послуги надавалися саме на автомобілі позивача та призначалися для використання в господарській діяльності платника та сума ПДВ, сплачена у звязку з таким придбанням, не включається до складу податкового кредиту. За таких обставин вважає, що податковий орган діяв в спосіб, в межах та на підставі Закону України, а тому оспорювані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та не підлягають скасуванню. За таких підстав просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 05.05.1998 року ОСОБА_4 зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської міської ради фізичною особою-підприємцем та з 30.05.1998 року взятий на облік в контролюючому органі. Позивач є платником податку на додану вартість, про що останньому видано свідоцтво платника ПДВ від 10.12.1999 року НБ №374182.

Матеріали справи свідчать, що в період з 18.02.2015 року на протязі пяти робочих днів посадовими особами ДПІ у м.Рівному на підставі направлень №21/61/17-16-17-01 та №22/61/17-16-17-01 від 18.02.2015 року та наказу №91 від 18.02.2015 року (том 2 а.с.98-99) проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2014 року листопад 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки №20/17-16-17-01/НОМЕР_1 від 03.03.2015 року (том 1 а.с.15-27).

Даним актом зафіксовано, що «на порушення ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_4 завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ (рядок 23.1) у жовтні 2014 року на суму 9397 грн., у листопаді 2014 року на 4909 грн. та занижено суми податкового зобовязання, що підлягає сплаті в бюджет (рядок 25) за вересень 2014 року на суму 4029 грн., за жовтень 2014 року на суму 8344 грн. та за листопад 2014 року на суму 772 грн.» (ст.13 акту перевірки).

На підставі вказаних висновків відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 27.03.2015 року, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на загальну суму 19717,50 грн., в т.ч.1145 грн. за основним платежем та 6572,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.13);

- №2 від 27.03.2015 року, яким ФОП ОСОБА_4 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 14306,00 грн. за основним платежем та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 3576,50 грн. (а.с.14).

Не погодившись з правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленнямрішенням № та № від 27.03.2015 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що «згідно з поданими ФОП ОСОБА_4 до ДПІ у м.Рівному податкових декларацій з ПДВ:

- за жовтень 2014 року сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість 9397 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок, відображена у рядку 23.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме за вересень 2014 року: 9397 грн. причиною виникнення відємного значення є здійснення операцій за нульовою ставкою (міжнародні перевезення), обсяг реалізації яких у вересні 2014 року складає 97565 грн., що становить 82,21 % від загального обсягу поставки;

- за листопад 2014 року сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість 4909 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок, відображена у рядку 23.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме за жовтень 2014 року: 4909 грн. причиною виникнення відємного значення є здійснення операцій за нульовою ставкою (міжнародні перевезення), обсяг реалізації яких у жовтні 2014 року складає 138539 грн., що становить 77,34 % від загального обсягу поставки» (ст. 9 акту перевірки).

Актом перевірки зафіксовано, що «перевіркою правомірності застосування ставок оподаткування податком на додану вартість у звітних періодах (жовтень 2014 року листопад 2014 року), які підлягають реалізації перевірці, порушень не встановлено» (ст. 9 акту перевірки).

Згідно з реєстраційними даними видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 у 2014 році визначено діяльність автомобільного вантажного транспорту, інша допоміжна діяльність у галузі транспорту, що також не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні (ст. 2 акту перевірки). Як встановлено судом, у господарській діяльності позивача використовується два вантажних автомобіля: НОМЕР_2 із загальним напівпричепом (рефрижератор) KRONE д/н НОМЕР_3 та DAF FT XF 105.410 із д/н НОМЕР_4 напівпричіп бортовий тентований KRONE д/н НОМЕР_5 (том 1 а.с.68-91).

Так, у вересні - листопаді 2014 року ФОП ОСОБА_4 на підставі договорів перевезень вантажів (транспортно-експедиційного обслуговування), про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 28.08.2014 року №98620, №230914 від 23.09.2014 року, від 29.09.2014 року, №081014 від 08.10.2014 року , №01/10/14 від 01.10.2014 року, №370 від 01.10.2014 року, №01 від 22.01.2014 року, №611/03/14 від 24.03.2014 року, №1 від 06.11.2014 року, №29/08-2-В від 29.08.2014 року (том 1 а.с.92-93, 110-130, 136,150) надано послуги з міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ «ЕФ ЕС МАККЕНЗІ - УКРАЇНА», ТОВ «Бартнік», ТОВ «Євро-Моторс-Україна», ТОВ «Беррі Мор», ТОВ «Техзапчастина», Дочірньому транспортно-експедиційному підприємству «Іст-Захід» CZYZEWSKI TRANSPORT SP.Z.O.O., ПП «Промприлад», ТОВ «М ЕНД С ФОРВАРДІНГ-ЗАХІД», ТОВ «Полазія Логістікс», ПСК «Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат» та ін.

Надання послуг міжнародного перевезення вантажів підтверджується долученими подорожніми листами, міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR) з відмітками митниць про фактичний перетин митного кордону України, рахунками-фактурами, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), актами виконаних робіт (том 1 а.с.94-250, том 2 а.с.1-24).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у вересні-листопаді 2014 року до складу податкового кредиту та показників, відображених у податкових деклараціях, віднесено суми ПДВ по придбанню у ДП «Авіком Рівне», ПП «Світахо», ТОВ «Трак центр ЛТД» ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ШИМЧУКК», ТОВ «Пневмоцентр Плюс», ППФ «Захід-тент» дизельного палива, запчастин, мастила послуг по ремонту автомобілів, перевірки параметрів безпеки автомобіля, шиномонтажу та ін. на підставі договорів про надання послуг №ДГ-026 від 02.02.2012 року, про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №201301/153 від 01.04.2013 року, №140131 від 31.01.2014 року, №59 від 01.10.2013 року, поставки нафтопродуктів №11 від 02.01.2014 року (том 1 а.с.94-109), що підтверджується податковими, видатковими накладними, актами списання, актами здачі-приймання робіт, актами виконаних робіт, платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи (том 2 а.с.25-95).

В свою чергу, судом також встановлено, що середня норма споживання пального DAF XF 95.430 із д/н НОМЕР_6 із загальним напівпричепом (рефрижератор) KRONE д/н НОМЕР_3 складає 29,6 літрів на сто кілометрів пробігу, DAF FT XF 105.410 із д/н НОМЕР_4 напівпричіп бортовий тентова ний KRONE д/н НОМЕР_5 складає 24,2 літрів на сто кілометрів пробігу (том 2 а.с.140-141). Дана норма вираховується на пробіг автопоїзда в складі тягача з причепом згідно формули Has= (Hs+Hw*Gпр). Вказані показники затверджені наказом Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 року із змінами внесеними наказом Мінінфраструктури України №36 від 24.01.2012 року.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України).

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Вичерпний перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування, визначений ст.196 Податкового кодексу України. Серед даного переліку операції з придбання дизельного палива, запчастин, мастила послуг по ремонту автомобілів, перевірки параметрів безпеки автомобіля, шиномонтажу відсутні. А тому суд вважає, що підстави для виключення зі складу податкового кредиту позивача сум ПДВ, сплачених останнім для ДП «Авіком Рівне», ПП «Світахо», ТОВ «Трак центр ЛТД» ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ШИМЧУКК», ТОВ «Пневмоцентр Плюс», ППФ «Захід-тент» в ціні придбаних товарів та послуг, у відповідача відсутні, оскільки отримання таких товарів і послуг за договорами не суперечить чинному законодавству, та є таким, що спрямоване на отримання доходів, а отже належить до господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 згідно з КВЕД в розумінні податкового законодавства.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п.201.4, ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п.201.6, ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні виписані ДП «Авіком Рівне», ПП «Світахо», ТОВ «Трак центр ЛТД» ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ШИМЧУКК», ТОВ «Пневмоцентр Плюс», ППФ «Захід-тент» для ФОП ОСОБА_4, містять всі необхідні обов'язкові реквізити (том 2 а.с.25-95).

Зауважень до форми та змісту податкових накладних, виписаних ДП «Авіком Рівне», ПП «Світахо», ТОВ «Трак центр ЛТД» ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ШИМЧУКК», ТОВ «Пневмоцентр Плюс», ППФ «Захід-тент» для ФОП ОСОБА_4 в акті перевірки податковим органом не зазначено.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що на підставі даних податкових накладних позивачем правомірно сформовано податковий кредит по отриманих позивачем від ДП «Авіком Рівне», ПП «Світахо», ТОВ «Трак центр ЛТД» ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ШИМЧУКК», ТОВ «Пневмоцентр Плюс», ППФ «Захід-тент» товарах і послугах та належним чином відображено в податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди.

На переконання суду, оскільки матеріалами справи підтверджується використання ФОП ОСОБА_4 придбаних товарів і послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку на підставі податкових накладних, належним чином оформлених, то у суду відсутні правові підстави вважати неправомірним віднесення позивачем такого податку до складу податкового кредиту у відповідних періодах.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 27.03.2015 року не відповідає вказаним критеріям правомірності, а тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Підпунктом 14.1.18 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V ПК України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає ст.200 Податкового кодексу України.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_4, з огляду на наявність у нього від'ємного значення податку на додану вартість у жовтні 2014 року в сумі 9397 грн. у листопаді 2014 року в сумі 4909 грн., у грудні 2014 року позивачем було вказані суми ПДВ заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника (том 1 а.с.40-61).

На переконання суду, встановлені в ході судового розгляду обставини справи спростували наявність порушень ФОП ОСОБА_4 ведення податкового обліку, що призвело до завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту (рядок 19 декларації) за вересень 2014 року на суму 9397 грн. та до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту (рядок 18 декларації) за вересень 2014 року на суму 4029 грн., то у суду відсутні правові підстави вважати, що позивачем завищено суми бюджетного відшкодування ПДВ у жовтні 2014 року на суму 9397 грн. та листопаді 2014 року на суму 4909 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий орган при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 27.03.2015 року діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому оспорюване податкового повідомлення-рішення є протиправним, таким, що прийняте без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень і підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень № та № від 27.03.2015 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 27.03.2015 № та №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.