Справа № 805/1281/15-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1281/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 р. Справа № 805/1281/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 11 червня 2015 року залучено другого відповідача у справі - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 березня 2015 року ним було отримано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відмову у відкриті виконавчого провадження від 02.03.2015 року ВП № 46684701, на підставі п.6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначає позивач, виконавчий лист від 29.01.2015 року по справі № 805/4255/14 повністю відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Просив визнати незаконною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відмову у відкриті виконавчого провадження від 02.03.2015 року ВП № 46684701.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 02.06.2014 року через канцелярію до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники відповідачів у судове засідання не з’явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивачем до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на примусове виконання був наданий виконавчий лист від 26 травня 2014 року по справі 805/4255/14 про зобов’язання відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції провести виконавчі дії у повному обсязі в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.9).

Постановою ВП № 46684701 від 02 березня 2015 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 805/4255/14, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв’язку з тим, що у виконавчому документі не зазначено повне найменування боржника та резолютивна частина рішення не містить даних стосовно якого виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії.

Суд вважає, що з боку відповідача, при прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження були порушені норми матеріального права, тому вона є протиправною і підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі – Закон № 606) у відповідності до преамбули якого цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі – Інструкція № 512) та іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статей 6, 11 Закону № 606, п. 2.1. Інструкції № 512 державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Закону встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону № 606, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 26 Закону № 606, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Зігдно ст.18 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з виконавчого листа № 805/4255/14, то суд зазначає, що останній повністю відповідає вищевказаним вимогам закону.

Посилання державного виконавця в постанові на відсутність у резолютивній частині рішення даних стосовно якого виконавчого провадження необхідно вчинити виконавчі дії, суд вважає необґрунтованим та надуманими, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV, однією з вимог до виконавчого документу є наявність резолютивної частини рішення (на підставі якого виданий виконавчий документ).

Інших вимог, насамперед, вимог щодо змісту зазначеної резолютивної частини рішення, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не містить.

Крім того, згідно ст. 34 Закону України № 606 встановлено, що у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Разом з тим, правом на роз'яснення судового рішення державний виконавець не скористався.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02 березня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46684701 з примусового виконання виконавчого листа № 805/4255/14, виданого 29.01.2015 року винесена з порушенням законодавчо встановлених норм, є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження – задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02 березня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46684701.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову Донецького окружного адміністративного суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Тарасенко І.М.