Справа № 804/13244/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 804/13244/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 17 грудня 2014 року),

відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року

у справі № 804/13244/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО»

до інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови від 30 травня 2014 року № 395 про накладення штрафних санкцій в розмірі 2379,90 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. При цьому, у письмових запереченнях просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області, на підставі наказу від 17 грудня 2013 року № 228-од, відповідно до плану роботи на І квартал, проведена планова перевірка з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обовязкових вимог щодо безпеки продукції, також додержання правил торгівлі та надання послуг господарської одиниці, а саме в магазині «АЛЛО» № 51 товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО», що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Леніна, 33/38, за результатами якої складено акт від 06 березня 2014 року № 27.

Перевіркою зафіксовано факт реалізації продукції без зазначення назви та місцезнаходження виробника на доступній мові, зокрема шість позицій зазначених у додатку 7 до акту.

На підставі акту перевірки від 06 березня 2014 року № 27 інспекцією з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області винесено постанову від 30 травня 2014 року № 395, якою накладено штраф за порушення статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 2379,90 грн.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про основні засади державного контролю (нагляду) у сфері господарської діяльності» планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому. Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю). Критерії за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності і періодичність проведення планових заходів затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).

Пунктом 8 Постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2008 року № 1164 встановлено, що планові заходи державного нагляду (контролю) за господарською діяльністю, повязаною з виробництвом, випуском і реалізацією продукції (виконанням робіт, наданням послуг), субєктів господарювання здійснюються в установленому порядку з такою періодичністю:

- з високим ступенем ризику - не частіше ніж один раз на рік;

- з середнім ступенем ризику - не частіше ніж один раз на два роки;

- з незначним ступенем ризику - не частіше ніж один раз на три роки.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про основні засади державного контролю (нагляду) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

В даному випадку перевірка здійснювалась за місцем провадження господарської діяльності відокремленого підрозділу субєкта господарювання, а саме в магазині «АЛЛО» № 51, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЛО». Отже, твердження позивача, що відповідачем порушено періодичність проведення планових перевірок є помилковими.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобовязаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити, зокрема: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, обєм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; відомості про вміст шкідливих для здоровя речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобовязання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного звязку.

Відповідно до частин 7, 9 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; заподіяння шкоди життю, здоровю або майну споживача - споживач має право предявити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним обєктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором. При цьому, під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію субєкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства несуть відповідальність - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону субєкт господарської діяльності не веде обовязковий облік доходів і витрат, - у розмірі пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів субєкт господарської діяльності перераховує суму штрафу до державного бюджету у 15-денний термін після отримання постанови, про що протягом трьох днів письмово повідомляє Держстандарт або його територіальний орган, який наклав штраф, із зазначенням номера і дати платіжного доручення. У разі оскарження постанови штраф повинен бути сплачений не пізніш як через 15 днів після повідомлення про залишення скарги без задоволення. Постанова про накладення штрафу обовязкова для виконання субєктом господарської діяльності. У разі невиконання зазначеної постанови сума штрафу стягується в установленому законодавством порядку.

Таким чином, оскаржувана постанова від 30 травня 2014 року № 395 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим