Справа № К/9991/60440/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року м. Київ К/9991/60440/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :
У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що у грудні 2005 року звільнений з військової служби за станом здоров`я, а у січні 2007 року йому встановлено ІІ групи інвалідності, у зв`язку з чим у вересні 2010 року він звернувся до Чернігівського обласного військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 та надіслати таке рішення до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат виплатити одноразову грошову допомогу.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року, позов задоволено: визнано протиправними дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 та надіслати дане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату; зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідачі ставлять питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 09 грудня 2005 року № 220 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (за станом здоров`я), а наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 грудня 2005 року № 244 виключено зі списків особового складу Чернігівського обласного військового комісаріату.

Відповідно до витягу з акту огляду МСЕК на підставі проведеного 30 січня 2007 року огляду позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. Довідкою МСЕК після повторного огляду 02 лютого 2010 року позивачу підтверджено встановлення другої групи інвалідності.

Відповідно до довідки Чернігівської обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 07 вересня 2010 року № 03/5-12/1383 ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 на під-ставі довідки від 22 квітня 2004 року була нарахована та виплачена страхова сума 1 700 грн. за встановлені 20% втрати професійної працездатності. Повторно відповідно до довідки від 16 січня 2006 року бала нарахована та виплачена страхова сума за встановлені 40% втрати працездатності в сумі 3 400 грн. та на підставі довідки від 16 лютого 2007 року за встановлені 60% втрати професійної працездатності була доплачена сума 1 700 грн. Інших виплат по державному обов`язковому страхуванню позивачу не проводилося.

08 вересня 2010 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 16 листопада 2010 року № 6 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги оскільки на день його звільнення діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 29 листопада 2010 року Чернігівський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, районний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що інвалідність позивачу встановлено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яким змінено редакцію статі 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та передбачено виплату одноразової грошової допомоги.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Пунктом 2 постанови № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 54-місячного грошового забезпечення.

Виходячи з положень статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і після звільнення з військової служби у тому разі, коли інвалідність настала внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Страховим випадком є встановлення особі інвалідності незалежно від того був він звільнений до чи після 01 січня 2007 року та на нього поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Посилання на те, що Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» було виплачено одноразові грошові допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, а тому задоволення позовних вимог приведе до повторної виплати за один і той же страховий випадок є неприйнятним, оскільки позивачу було виплачено страхові суми у зв`язку з втратою професійної працездатності, а не одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/