Справа № 299/93/15-а
Суддя: Надопта А. А.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________Справа № 299/93/15-а
Номер рядка звіту 36
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, за участю представника позивачки ОСОБА_1, голови Широківської сільської ради ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів адміністративний позов ОСОБА_4 до Широківської сільської ради Виноградівського району про визнання незаконним та скасування рішення Широківської сільської ради №281 від 07.01.2014р.,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_4, звернулася до суду із адміністративним позовом до Широківської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Широківської сільської ради №281 від 07.01.2014 року.

В подальшому в порядку ст.51 КАС України позивачка збільшила підстави та предмет адміністративного позову, вимоги якого мотивує наступним.

Так, 29 січня 2015 року апеляційним судом Закарпатської області було винесено ухвалу, якою ухвалу Виноградівського районного суду від 12 листопада 2014 року про закриття провадження по справі було скасовано, а справу передано до Виноградівського районного суду для продовження розгляду, у позивача по справі відпала необхідність оскаржувати рішення відповідача від 22.11.2012 року.

Суть вищевказаної цивільної справи зводиться до того, що позивачка оскаржує рішення Широківської сільської ради від 22.11.2012 року, у звязку з тим, що воно винесене всупереч ст. ст. 107, 158, 159, 161 ЗК України.

Широківська сільська рада надала суду копії заяв від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вирішення земельного межового спору, рішення Широківської сільської ради № 6 та № 7 про затвердження положення про постійно діючу земельну комісію та про затвердження персонального складу земельної комісії.

Після отримання даних документів позивачкою було виявлено порушення відповідачем положень чинного законодавства.

Відповідачем було порушено процедуру розгляду земельного межового спору, внаслідок чого ним не було дотримано вимоги ст. 159 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Так, стаття 159 ЗК України передбачає, що Земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. У рішенні органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Як вбачається із письмових заяв сусідніх землекористувачів, заява про вирішення земельного спору від ОСОБА_5 була подана 14.08.2012 року, а заява від ОСОБА_4 була подана 18.09.2012 року.

Позивачка зазначає, що земельний спір по заяві ОСОБА_5 повинен був бути вирішений сільською радою до 20 серпня 2012 року, а по заяві ОСОБА_4 до 25 вересня 2012 року.

Проте, всупереч вищезазначеним нормам ЗК України, Широківська сільська рада вирішила земельний спір тільки 22 листопада 2012 року, шляхом винесення відповідного рішення, що перевищує зазначені строки майже на два з половиною місяці.

Також, рішення Широківської сільської ради не вручалось позивачці в триденний строк з дня його прийняття.

Широківська сільська рада направила на адресу позивачки письмовий лист (вих. № 153 від 09.10.2012 року), в якому повідомила про запропоновані межі земельних ділянок.

Однак рішення відповідача було прийняте тільки 22.11.2012 року і копію такого рішення позивачці відповідач не передавав взагалі.

З огляду на вищезазначене, відповідач порушив строки розгляду межового спору, визначених ч. 1 ст. 159 ЗК України та строки передачі рішення сільської ради, визначених ч. 5 ст. 159 ЗК України.

12 листопада 2014 року в судовому засіданні, сільський голова Широківської сільської ради вручив представнику позивачки копію іншого рішення сесії Широківської сільської ради № 281 від 07.01.2014 року, яким внесено зміни до рішення № 141 (яке оскаржене мною) і пункт 1 викладено в новій редакції.

Позивачка вважає рішення Широківської сільської ради Виноградівського району №281 від 07.01.2014 року незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, крім того Широківська сільська рада не мала права приймати рішення, яким вносити зміни до попередніх своїх рішення про вирішення земельного спору щодо позивача ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1, заявлені збільшені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3, в судовому засіданні заявлені збільшені позовні вимоги не визнав та зазначив, що оскаржуваним рішенням не порушуються права та інтереси позивачки, а навпаки виправляється технічна помилка при прийнятті оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємов"язку, суд приходить до наступного.

Конституція України (ст.3) визначає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов"язком держави.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Цей спір є публічно-правовим, оскільки виник із публічно-правових відносин за участю суб»єкта владних повноважень -Виноградівської міської ради.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Наведене дає підстави для віднесення справи, що розглядається до адміністративної юрисдикції.

В судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2015 року апеляційним судом Закарпатської області було винесено ухвалу, якою ухвалу Виноградівського районного суду від 12 листопада 2014 року про закриття провадження по справі було скасовано, а справу передано до Виноградівського районного суду для продовження розгляду, у позивача по справі відпала необхідність оскаржувати рішення відповідача від 22.11.2012 року.

Адже суть вищевказаної цивільної справи зводиться до того, що позивачка оскаржує рішення Широківської сільської ради від 22.11.2012 року, у звязку з тим, що воно винесене всупереч ст. ст. 107, 158, 159, 161 ЗК України.

Також, представником позивача було ознайомлено із матеріалами даної справи, в тому числі з документами, які суд витребовував від Широківської сільської ради.

Серед даних документів, Широківська сільська рада надала суду копії заяв від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вирішення земельного межового спору, рішення Широківської сільської ради № 6 та № 7 про затвердження положення про постійно діючу земельну комісію та про затвердження персонального складу земельної комісії.

Після отримання даних документів позивачка дізналася про порушення відповідачем положень чинного законодавства.

Відповідачем було порушено процедуру розгляду земельного межового спору, внаслідок чого відповідачем не було дотримано вимоги ст. 159 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Так, стаття 159 ЗК України передбачає, що Земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. У рішенні органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Як вбачається із письмових заяв сусідніх землекористувачів, заява про вирішення земельного спору від ОСОБА_5 була подана 14.08.2012 року, а заява від ОСОБА_4 була подана 18.09.2012 року.

Тобто земельний спір по заяві ОСОБА_5 повинен був бути вирішений сільською радою до 20 серпня 2012 року, а по заяві ОСОБА_4 до 25 вересня 2012 року.

Проте, всупереч вищезазначеним нормам ЗК України, Широківська сільська рада вирішила земельний спір тільки 22 листопада 2012 року, шляхом винесення відповідного рішення, що перевищує зазначені строки майже на два з половиною місяці.

Також, рішення Широківської сільської ради не вручалось позивачці в триденний строк з дня його прийняття.

Широківська сільська рада направила на адресу позивачки письмовий лист (вих. № 153 від 09.10.2012 року), в якому повідомила про запропоновані межі земельних ділянок.

Однак рішення відповідача було прийняте тільки 22.11.2012 року і копію такого рішення позивачці відповідач не передавав взагалі.

З огляду на вищезазначене, відповідач порушив строки розгляду межового спору, визначених ч. 1 ст. 159 ЗК України та строки передачі рішення сільської ради, визначених ч. 5 ст. 159 ЗК України.

12 листопада 2014 року в судовому засіданні, сільський голова Широківської сільської ради вручив моєму представнику копію іншого рішення сесії Широківської сільської ради № 281 від 07.01.2014 року, яким внесено зміни до рішення № 141, яке оскаржене позивачкою і пункт 1 викладено в новій редакції.

Суд прийшов до переконання, що оскаржуване Рішення Широківської сільської ради Виноградівського району №281 від 07.01.2014 року незаконним, та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Оскаржуваним рішенням № 281 від 07.01.2014 року Широківська сільська рада вирішила змінити своє попереднє рішення.

Конституційний Суд України, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України, в рішенні віл 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Пункт 5 Рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року передбачає: «Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Так, оскаржуване рішення Широківської сільської ради від 22.11.2012 року є ненормативним актом, актом індивідуальної дії, яке не може бути скасоване чи змінене.

Широківська сільська рада Виноградівського району прийняла рішення № 281 від 07.01.2014 року про внесення змін до попереднього рішення на підставі ст. 12 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на підставі поданих зібраних кадастрових планів земельних ділянок, у звязку з розглядом питання щодо уточнення меж земельних ділянок за адресою с. Широке, вул. Миру, 59 та вул. Миру, 57, враховуючи рішення комісії з питань землекористування, господарського, соціально-культурного розвитку та проведення приватизації.

Очевидно, що відповідач вирішив внести зміни до свого попереднього рішення у звязку з тим, що в рішення сільради від 22.11.2012 року, рада допустилася незаконної помилки: своїм рішення затвердила не рішення змеленої комісії щодо вирішення земельного спору, а затвердила лист-повідомлення сільського голови за вихідним номером № 153.

Таким чином, відповідач вирішив через два роки усунути свою недбалість, піти на порушення чинного законодавства і змінити свій власний акт індивідуальної дії.

Позивачка ОСОБА_4, як учасник земельного спору, не мала перевіряти правильність рішень Широківської сільської ради щодо реалізації нею наданої чинним законодавством компетенції щодо вирішення земельного спору, а зобовязана була дотримуватися встановлених законом умов та порядку набуття майна. ОСОБА_4 мала обґрунтовані очікування щодо дотримання субєктом владних повноважень при прийнятті ним рішень, вимог частини 2 статті 19 Конституції України, тобто, розраховувала на те, що Широківська сільська рада діятиме на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Порушення порядку прийняття рішення Широківською сільською радою не може бути безумовною підставою вносити зміни в таке рішення через два роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Стретч проти Обєднаного Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» від 24 червня 2003 року зазначив про те, що є неприпустимим визнання недійсним договору, відповідно до якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон.. «Суд дотримується такого порядку, що дії органу влади можуть бути розцінені як такі, що перешкоджають законним очікуванням заявника згідно із договором та позбавляють його частково тих міркувань, на підставі яких було укладено договір», зазначено в рішенні «Стретч проти Обєднаного Королівства Великої Британії та Північної Ірландії».

Отже, позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа, субєкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони припустилися помилки.

За таких обставин, Широківська сільська рада не мала права приймати рішення, яким вносити зміни до попередніх своїх рішення про вирішення земельного спору щодо позивача ОСОБА_4

Вищезазначене ще раз підтверджує протиправність рішення Широківської сільської ради Виноградівського району № 281 від 07.01.2014 року.

Такої ж позиції про неможливість скасування рішень субєктів владних повноважень у звязку із допущеними ними помилками при прийнятті рішень, дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Вищий адміністративний суд України. Дана позиція зазначається в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 01 серпня 2012 року у справі № 6-16881св12; в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2012 по справі № 6-31093св12; в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2012 року по справі № 6-28543св12; в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 26.12.2012 року по справі № 6-49545св12; в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.11.2012 року по справі № к-42141/10с та ін.

Щодо письмових заперечень сільської ради, то суд зазначає наступне.

Так, відповідач зазначає, що оскаржуваним рішенням не порушуються права та інтереси позивачки, а навпаки «виправляється технічна помилка» при прийнятті рішення.

Попереднім рішенням відповідача № 141 від 22.11.2012 року взагалі земельний спір між позивачкою та сусідом ОСОБА_5 не вирішувався, оскільки жодного рішення земельної комісії № 153 від 09.10.2012 року не існувало і не існує по тепер. Жодного протоколу земельної комісії від 04 жовтня 2012 року позивачці не надавалось і не передавалось, він написаний власноручно кульковою ручкою і взагалі невідомо за яких обставин і коли він був написаний.

У звязку з тим, що жодного рішення земельної комісії під номером № 153 не існує, позивачка оскаржила рішення сільської ради від 22.11.2012 року до суду (цивільна справа № 299/1537/14-ц) і ця підстава є одною із підстав для визнання незаконним і скасування даного рішення.

Суд зазначає, що, жодного протоколу земельної комісії від 04 жовтня 2012 року не існувало на час винесення рішення сільської ради від 22.11.2012 року.

Це стверджується тим, що позивачка раніше оскаржувала це рішення в цивільному порядку до суду (цивільна справа № 5224/12 Виноградівський районний суд), і в рамках даного судового провадження сільська рада не подавала жодного протоколу земельної комісії від 04.10.2012 року, натомість подавала письмовий лист за вихідним номером №153 від 09.10.2012 року.

Саме тому, оскаржуване рішення відповідача № 281 від 07 січня 2014 року про внесення змін до попереднього рішення від 22.11.2012 року порушує права та інтереси позивачки ОСОБА_4, як законного землекористувача, який намагається приватизувати свою земельну ділянку, оскільки, шляхом внесення змін до рішення від 22.11.2012 року відповідач намагається узаконити свої дії під час вирішення земельного спору невідомим позивачці раніше власноручно написаним протоколом, про якого два роки ніхто не чув і не знав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування повинні діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, Широківська сільська рада, приймаючи рішення №281 від 07.01.2014 року вийшла за межі наданих законом повноважень, порушивши норми Конституції України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, в тому числі, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем суду не доведено, а судом за результатом розгляду справи не встановлено, що оскаржувані дії відповідачів є протиправними, а позивач натомість підтвердила доводи свого адміністративного позову.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. При цьому, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може також запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. В свою чергу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Відповідно до вимог та керуючись ст.ст.7, 51, 71, 86, 159, 161-163, 167 КАС України , суд-

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_4 до Широківської сільської ради Виноградівського району про визнання незаконним та скасування рішення Широківської сільської ради №281 від 07.01.2014р. задоволити повністю.

Визнати дії Широківської сільської ради щодо порушення строків вирішення заяв ОСОБА_4 від 18.09.2012р. та ОСОБА_5 від 14.08.2012р. про вирішення земельного спору- протиправними.

Визнати дії Широківської сільської ради щодо невручення ОСОБА_4 копії рішення Широківської сільської ради від 22.11.2012р. в триденний строк з дня його прийняття- протиправними.

Визнати незаконним та скасувати рішення Широківської сільської ради Виноградівського району №281 від 07.01.2014р. «Про внесення змін в рішення №141» 14 сесії 6 скликання від 22.11.2012р. «Про затвердження схеми розміщення земельних ділянок».

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Текст повної Постанови виготовлено 24.06.2015 року.

Головуючий ОСОБА_6