Справа № 2а-2470/125/11
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14год.40хв.10 лютого 2011 р. м. Чернівці Справа №2а-2470/125/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Григораша В.О.;

секретаря Павлюку А.Г.;

за участю:
представника позивача Попова В.Д.
представника відповідача Токарського В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання дій неправомірними, суд

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати дії Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (надалі-відповідач) неправомірними, скасувати постанову ВП №22359918 від 26.12.2010 року про повернення виконавчого документа та відновити виконавче провадження.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем 04.11.2010 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-а-49/09, виданого 27.10.2010 року Шевченківський районним судом м. Чернівців (а.с.10).
Відповідачем, 10.11.2010р. було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на рахунок № №0019, МФО856135, по кодам економічної класифікації видатків (далі КЕКВ) - 1131, КЕКВ-1135, який належить в/ч НОМЕР_1 , з яких можливо проведення стягнення зазначених заборгованостей в ГДКУ в Чернівецькій області в загальній сумі 4291,24грн. (а.с.11).
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження , сторони мають право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до ЄДРВП, проте за відповідною адресою у мережі Інтернет відсутні будь-які відомості, як про накладення арешту на розрахункові рахунки боржника, так і про накладення арешту на його майно.
26.12.2010 року відповідачем була винесена постанова ВП №22359918 про повернення виконавчого документа стягувачеві. У даній постанові вказано, що на р/р 0019, КЕКВ-1131, КЕКВ-1135 кошти відсутні, тому керуючись ст.ст. 38, 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач постановив, виконавчий лист повернути позивачу та припинити чинність арешту майна боржника.(а.с.13).
Позивач зазначає, що постанова ВП №22359918 від 26.12.2010 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, що прийнято на підставі ст.38, п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» є безпідставним, оскільки вказані норми закону встановлюють порядок дій державного виконавця при закінченні виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, тобто при фактичному виконанні рішення суду. Крім того, у державного виконавця відсутні будь-які докази щодо розшуку майна, на яке може бути звернено стягнення та не надано жодного обгрунтування з приводу того, яким чином відсутність майна, на яке може бути звернено стягнення впливає на зняття арешту з розрахункових рахунків боржника та фактичне припинення виконавчого провадження через півтора місяця від дати його відкриття .
Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Позивач зазначає, що державний виконавець завершив виконавче провадження без фактичного його виконання та без відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження посилаючись на довідку ГУДКУ в Чернівецькій області за №09.2-31/9142 від 22.12.2010 року про відсутність коштів тільки на одному розрахунковому рахунку. В той час, як боржником безперешкодно здійснюється фінансова діяльність через інші розрахункові рахунки (проводиться оплата за спожитий природний газ, водопостачання та водовідведення, електроенергію грошове забезпечення особового складу та інш.).
Окрім того, сам виконавчий документ стягувачеві повернутий не був, про що складений Акт від 10.01.2011року і підписаний членами правління ОСББ «Паркове 2009».

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення з таких підстав.
04.11.2010 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-а-49/09, виданого 27.10.2010 року Шевченківський районним судом м. Чернівців.
В зв`язку з тим, що військовою частиною НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в наданий добровільний строк заборгованість не сплачено стягувачу, то 10.11.2010 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат на виконавче провадження та постанову про арешт коштів боржника, які обліковуються на р/р № 0019 ( КЕКВ-1131 та КЕКВ-1135), необхідних для повного та фактичного виконання рішення суду.
Відповідачем, 20.12.2010 року було направлено запит начальнику ГУДКУ у Чернівецькій області про надання достовірної інформації про наявність коштів на рахунках боржника (в/ч НОМЕР_1 ) які необхідно за рішенням суду сплатити на користь стягувачів за вихідним № 11154/05-26/10.
Згідно довідки ГУДКУ у Чернівецькій області за № 09.2-31/3142 від 22.12.2010 року кошти на рахунку № НОМЕР_2 , КЕКВ- 1135 відсутні.
Відповідач вказує та те, що пп. 10 п. 21 Постанови Кабінету Міністрів України за № 609 від 09.07.2008 р. встановлено, що орган Державного казначейства не здійснює списання коштів, якщо призначення коштів, які обліковуються на рахунку, зазначеному в платіжній вимозі, не відповідає економічній сутності заборгованості.
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ст.1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" № 2864-14 від 19.11.2001 року встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.
Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволені.
Представник відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.11.2010 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-а-49/09, виданого 27.10.2010 року Шевченківський районним судом м. Чернівців про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації взамін належного до видачі речового майна в сумі 2 125,02грн., інфляційних по заборгованості з компенсації за належне до видачі речове майно в сумі 2162,82грн. та 3.40 грн. судового збору.
10.11.2010р. було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт в сумі 2 125,02грн. (КЕВК-1131), 2162,82грн. (КЕВК-1131), 3.40 грн. (КЕВК-1131) та 10.50 грн. (КЕВК-1135), які містяться та будуть надходити на рахунок №0019, МФО856135, по КЕКВ-1131, КЕКВ-1135, що належить в/ч НОМЕР_1 , з яких можливо проведення стягнення зазначених заборгованостей в ГДКУ в Чернівецькій області. Однак відповідачем не доведено той факт, що постанову про арешт коштів боржника від 10.11.2010року було направлено до ГДКУ в Чернівецькій області для виконання.
Відповідачем, 20.12.2010 року було направлено запит начальнику ГУДКУ у Чернівецькій області про надання достовірної інформації про наявність коштів на рахунках боржника (в/ч НОМЕР_1 ) які необхідно за рішенням суду сплатити на користь бувших військовослужбовців в сумі 126 869,40грн. за вихідним № 11154/05-26/10.
Згідно довідки ГУДКУ у Чернівецькій області за № 09.2-31/3142 від 22.12.2010 року кошти на рахунку № НОМЕР_3 з зазначеними в постанові про арешт коштів боржника КЕКВ-1131, КЕКВ- 1135 відсутні.
Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про виконавче провадження`виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
26.12.2010 року відповідачем було винесено постанову ВП №22359918 про повернення виконавчого документа стягувачеві. У даній постанові вказано, що на р/р 0019, КЕКВ-1131, КЕКВ-1135 кошти відсутні, тому керуючись ст.ст. 38, 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач постановив, виконавчий лист повернути позивачу та припинити чинність арешту майна боржника.
Після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідач направив її копію на адресу позивача, при цьому виконавчий лист повернутий не був, що підтверджується Актом від 10.01.2011року підписаний членами правління ОСББ «Паркове 2009»(а.с.16). Факт не надіслання виконавчого листа, відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. Зі слів відповідача, таке рішення він прийняв з власної ініціативи з метою запобіганню втрати виконавчого листа під час надіслання його поштою, що є порушенням ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.
Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України №609 від 09.07.08 р. в якій зазначається, що орган Державного казначейства не здійснює списання коштів, якщо призначення коштів, які обліковуються на рахунку, зазначеному в платіжній вимозі, не відповідає економічній сутності заборгованості. Окрім того в Постанові №609 зазначено, що заборгованість з боржника, що отримує кошти з Державного бюджету України, повинні стягуватись в порядку черговості їх надходження.
Довідку ГУДКУ у Чернівецький області від 22.12.2010 року №092-31/9142 надану відповідачем як доказ суд не бере до уваги, оскільки в ній не вказано про наявність коштів по КЕКВ, які зазначені у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві. А отже, твердження відповідача про те, що на реєстраційному рахунку 0019 по КЕКВ 1131 та 1135 кошти відсутні, доказово не обґрунтовано. Також відповідачем не доведено, що на інших рахунках божника, що відкрито у ГУДКУ у Чернівецькій області відсутні кошти з відповідними КЕКВ 1131 та 1135.
Таким чином, відповідач неправомірно, застосовуючи ст.38, п.2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.
Відповідач не заперечував факт, того що ним не було накладено арешт на майно боржника, що приймається судом, оскільки Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" № 2864-14 від 19.11.2001 року встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження`визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено);добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідач не довів правомірність прийнятих ним рішень.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Враховуючи вищезазначене, повно, всебічно дослідивши докази по справі, об`єктивно оцінивши їх, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати неправомірними дії Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції щодо винесення постанови ВП №22359918 від 26.12.2010 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.
3. Постанову Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ВП №22359918 від 26 грудня 2010 року про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати.
4. Зобов`язати Першотравневий відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції відновити виконавче провадження по виконавчому листу №2-а-49/09 виданого 27.10.2010р. Шевченківським районним судом м. Чернівців.
5. Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3,40грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 15.02.2011 р.

Суддя В.О. Григораш