Справа № 802/1644/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 червня 2015 р. Справа № 802/1644/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі (далі - позивач) з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок несплати коштів на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 1194 грн. 07 коп. зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі.

23.06.2015 року відповідач подала заяву за вх. №16466 про повне визнання позову та зазначила, що змінила прізвище (а.с.21-23), то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Так, із поданої відповідачем заяви за вх. №16466 від 23.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_1 у зв'язку із заміжжям, про що зроблений відповідний актовий запис №1856 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №180917 (а.с.22).

За таких обставин, суд вважає за необхідне допустити заміну відповідача - ОСОБА_2 на ОСОБА_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.19).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 20). Також подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі у порядку письмового провадження та зазначила, що визнає адміністративний позов у повному обсязі (а.с.21-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 6 статі 128 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказані вимоги КАС України та враховуючи клопотання позивача та відповідача, суд дійшов до висновку про проведення судового розгляду справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькому районі та є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 заборгувала управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькому районі недоїмку зі сплати єдиного внеску за 2013 рік в сумі 1194 грн. 07 коп. Так, відповідна заборгованість відповідача підтверджується розрахунком суми боргу який рахується за ФОП ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску за 2013 рік (а.с. 8).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно ст. 1 Закону єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно пунктів 1, 4 ч.2 ст.6 Закону платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообовязкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та п.п. 4.6.2 п. 4.6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 зазначеного Закону, рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 4 ст. 25 вказаного Закону передбачено надсилання вимоги про сплату боргу. Вимога №Ф 260 від 05.08. 2013р. про сплату боргу у сумі 1194 грн. 07 коп. надсилалась відповідачу. Однак боржник протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги не сплатила зазначену у вимозі суму боргу.

На підставі вищевикладеного, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 1194 грн. 07 коп. за 2013 рік, що підтверджується карткою особового рахунку платника єдиного внеску, довідкою управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №487 від 13 травня 2015 року (а.с. 8).

Надавши правову оцінку заявленим позовним вимогам, судом враховано клопотання представника відповідача про повне визнання адміністративного позову (а.с.21).

Згідно зі статтею 136 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до матеріалів справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

Так, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

В контексті зазначеного, а також враховуючи факт підтвердження наявної заборгованості матеріалами справи, беручи до уваги, що вказані дії не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, суд приймає клопотання представника відповідача, з урахуванням чого заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України, відповідно до якої у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі ( на р/р 0203 ГУ ДКУ у Вінницькій області МФО 802015) заборгованість в сумі 1194 грн. (одна тисяча сто дев'яносто чотири гривні) 07 коп. (сім копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна