Справа № 461/13610/14а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р. Справа № 876/569/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання частково незаконним та скасування протоколу,-

встановив:

06.11.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі-ГУ МВС України у Львівській області) про визнання частково незаконним та скасування протоколу №3 засідання житлово-побутової комісії ГУ МВС України у Львівській області від 17.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є інвалідом та потребує покращення житлових умов, оскільки проживає разом із п'ятьма чоловіками у квартирі загальною площею 66 м кв., а відповідно до ст.47 Житлового кодексу України норма жилої площі становить 13, 65 м.кв. на одну особу, крім цього його син ОСОБА_2 страждає на бронхіальну астму, періодично лікується у психіатричному диспансері м.Дрогобича, у нього є часті приступи, які не дають йому можливості самостійно проживати, без догляду інших осіб.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що при винесені оскаржувального протоколу житлово-побутова комісія не взяла до уваги ту обставину, що відповідно до довідки «Берегиня» м. Дрогобич, його сім'я відповідно до закону не є в повній мірі забезпечена житлом. Відповідно до медичного висновку №4 комісії ЛКК його син має право на першочергове надання житлового приміщення, але так як він сам не може проживати, йому необхідна окрема кімната в квартирі, яку через невелику житлову площу квартири в м. Дрогобичі він надати йому не може, а виконком Дрогобицької міської ради з такого приводу не може надати йому окреме житло. З даного приводу він звертався з листом до начальника ГУ МВС у Львівській області де йому було відмовлено у постановці на квартирний облік.

Просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2014 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області про визнання частково незаконним протоколу №3 засідання житлово-побутової комісії ГУМВСУ у Львівській області від 17.09.2014 року та скасування його - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач - ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що протокольним рішенням № 3 житлово-побутової комісії ГУ МВС України у Львівській області від 17.09.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у постановці на квартирний облік. Відмовляючи ОСОБА_1 у його зверненні, відповідач керувався ст.34 Житлового кодексу України, п.13 пп.1 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.08.2013 року, та зазначив, що ОСОБА_1забезпечений житлом у м.Дрогобичі.

Позивач не погоджується із таким рішенням житлово-побутової комісії ГУ МВС України у Львівській області від 17.09.2014 року, оскільки він є інвалідом 2 групи та потребує покращення житлових умов, так як проживає разом із п'ятьма чоловіками у квартирі загальною площею 66 м кв., а відповідно до ст.47 Житлового кодексу України норма жилої площі становить 13,65 м.кв. на одну особу, крім цього його син ОСОБА_2 страждає на бронхіальну астму, періодично лікується у психіатричному диспансері м.Дрогобича, у нього є часті приступи, які не дають йому можливості самостійно проживати, без догляду інших осіб.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470 (в чинній редакції, надалі-Правила обліку громадян) регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання.

Відповідно до ст.34 Житлового кодексу Української РСР (у чинній редакції) та п.13 Правил обліку громадян, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно пп.1, 3 п.13 даних Правил, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров'я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров'я УРСР.

В силу пп.1 п.18 Правил обліку громадян, заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім'ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік.

Відповідно до п.19 Правил обліку громадян, попередній розгляд заяв про взяття на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів провадиться громадською комісією з житлових питань при виконавчому комітеті, а на підприємстві, в установі, організації - комісією по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету.

Вказані комісії перевіряють житлові умови громадян і про результати перевірки складають акт.

Заяви і матеріали перевірки житлових умов громадян розглядаються на засіданні відповідної комісії, яка вносить свої пропозиції виконавчому комітетові місцевої Ради або адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілковому комітетові. На засідання комісії при необхідності запрошується заявник.

Так, протокольним рішенням № 3 житлово-побутової комісії ГУ МВС України у Львівській області від 17.09.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у постановці на квартирний облік, з огляду на : ст.34 Житлового кодексу Української РСР, п.13 пп.1 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, рішення Галицького районного суду м.Львова від 30.08.2013 року (забезпечений житлом у м.Дрогобичі).

Судом встановлено, що в квартирі ОСОБА_1 проживає шість осіб, житлова площа квартири 46,2 кв.м. (з розрахунку 6 осіб х 5 кв.м. = 30 кв.м. житлової площі, при якій були б підстави для постановки, різниця в сторону збільшення становить 16,2 кв.м).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Переліку хронічних захворювань, при яких особи, що на них страждають, не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сімї, затвердженого указом МЗ УССР от 08.02.1985 р. N 52 (у чинній редакції), визначено, що саме особи, що хворіють на важку форму бронхіальної астми з частими нападами, ускладненою дихальною недостатністю ІІ-ІІІ ступенів не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. При цьому, згідно п.3 затвердженої Інструкції медичний висновок видається хворому за його заявою, а не батькам.

В даному випадку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_1 не відноситься до переліку осіб, зазначених у ст.34 Житлового кодексу Української РСР та п.13 Правил обліку громадян. Крім того, позивач володіє часткою нерухомого майна у м.Дрогобичі, де постійно проживає, гуртожиток на вул.Виговського 45а, де позивач зареєстрований не використовує за призначенням.

В силу ст.42 Житлового кодексу Української РСР, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Так, на переконання колегії суддів, відповідачем було належним чином розглянуто звернення ОСОБА_1, і за відсутності підстав для його задоволення, протокольним рішенням № 3 житлово-побутової комісії ГУ МВС України у Львівській області від 17.09.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у постановці на квартирний облік, що відповідає встановленим судом обставинам та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2014 р. по справі № 461/13610/14-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 23.06.2015 року.