Справа № 826/2554/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2554/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2015 року 11:25 № 826/2554/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Спільного українсько-німецького підприємства «Марком» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 25.09.2014 року № 0024/26-59-21-69, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Спільне українсько-німецьке підприємство «Марком» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі – позивач або СП «Маркон») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві) (надалі – відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 25.09.2014 року № 0024/26-59-21-69.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на протиправність та невідповідність фактичним обставинам висновків працівників Головного управління Міндоходів у м. Києві про допущення СП «Маркон» порушення норм ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, ячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР та п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а саме: здійснення зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі, визначеної з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари. До такого висновку перевіряючі дійшли відносно імпортних алкогольних напоїв (віскі «O`Reillys», «Dalmore» виробництва Ірландії), що знаходилися в магазині СП «Маркон». Контролюючим органом, як стверджує представник позивача, не було враховано норми п. 216.4 ст. 216, пп. 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 Податкового кодексу України, з урахуванням яких положення абз. 4 п. 226.9 ст. 226 цього ж Кодексу повинні застосовуватись лише до алкогольної продукції, виробленої на митній території України, і не можуть бути застосовані до імпортованої алкогольної продукції, тому що для неї дата розливу не є датою визначення ставки акцизного податку.

Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що наявність наклеєних у встановленому порядку марок акцизного податку на алкогольній продукції, що перевірялася працівниками ГУ Міндоходів у м. Києві у магазині СП «Маркон», безпосередньо засвідчує легальність ввезення такої продукції на митну територію України та подальшу її реалізацію кінцевим споживачам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 06.04.2015 року.

06.04.2015 року у судове засідання з’явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у призначене судове засідання у справі не з’явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, що, у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), підтверджується розпискою про отримання ухвали суду від 16.03.2015 року. При цьому, 06.04.2015 року від представника ДПІ у Шевченківському районів Головного управління ДФС у м. Києві через канцелярію суду надійшли заперечення проти позову, в яких зазначено, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій є правомірним та таким, що прийнято у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень у зв’язку з виявленими під час перевірки СП «Маркон» порушеннями вимог законодавства, що регулює провадження діяльності, пов’язаної із виробництвом та обігом спирту та алкогольних напоїв.

06.04.2015 року судом у відповідності до норм ст. 52 КАС України здійснено заміну неналежного відповідача – ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві – на належного – Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві – та, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Міндоходів у м. Києві на підставі наказу від 26.08.2014 року № 607 та направлень від 27.08.2014 року № 641 і № 642 була проведена фактична перевірка магазину, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 104, та належить суб’єкту господарської діяльності СП «Маркон» (ідентифікаційний код 14364757, місцезнаходження: м. Київ, пров. Нестеровський, 7/9), з питань дотримання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено Акт від 08.09.2014 року № 26/142/21/14364757.

Зокрема, в тексті вказаного Акта фактичної перевірки, зазначено наступне: «у магазині за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 104, що використовується суб’єктом господарювання Спільне Українсько-Німецьке підприємство «Марком» у формі ТОВ за наявності цінників та відповідних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами.

У ході перевірки встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, описаних в додатку від 29.08.2014 № 1 до акту перевірки, маркованих марками акцизного податку, на яких зазначені суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі визначеній з урахуванням ставки акцизного податку, міцності продукції та місткості тари».

Алкогольні напої, описані у додатку від 29.08.2014 № 1 до акту перевірки, залишаються у суб’єкта господарювання до вирішення питання по суті.».

У Додатку № 1 від 29.08.2014 року до Акта фактичної перевірки, наданого позивачем разом з матеріалами позовної заяви, зазначені наступні найменування алкогольних напоїв:

- віскі «O`Reillys» в кількості 15 пляшок, загальною вартістю 3 223,50 грн. (з ПДВ), місткість 0,7 л, 40% об, д.в. 02 день 2013 року (тобто, 02.01.2013 року); імпортер – СП «Марком»; марка акцизного податку – типу АІ серії ААБЕ № 037909, № 037907, № 037908, № 037931, серії ААБЄ № 037551, серії ААБЖ № 037279, № 037281, № 037289, № 037283, № 037308, № 037285, № 037304, № 037312, № 037306, № 037310 дата 04/13, вид алкоголю 13,857;

- віскі «The Dalmore» 15 років, в кількості 4 пляшок, загальною вартістю 5 779,60 грн. (з ПДВ), місткість 0,7 л, 40% об, д.в. 04.10.2013 року; імпортер – СП «Марком»; марка акцизного податку – типу АІЛГП серії АААЦ № 013115, серії АААТ № 013363, № 013351, № 013350, дата 03/14, вид алкоголю 15,798;

- віскі «The Dalmore» 12 років, в кількості 1 пляшки, вартістю 1 208,90 грн. (з ПДВ), місткість 0,7 л, 40% об; імпортер – СП «Марком»; марка акцизного податку – типу АІЛГП серії АААС № 013259, дата 03/14, вид алкоголю 15,798.

За висновками перевіряючих позивачем допущені порушення п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (надалі – Порядок), норм ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, ячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (надалі – Закон № 481/95-ВР).

Заступником начальником ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі зазначеного Акта перевірки від 08.09.2014 року № 26/142/21/14364757 було прийняте рішення про застосування фінансових санкцій від 25.09.2014 року № 0024/26-59-21-69, яким, згідно абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення ст. 11 цього Закону, відповідно до якого «Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством», а саме: зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 20 424,00 грн. Розрахунок фінансових (штрафних) санкцій до акта фактичної перевірки наявний в матеріалах справи.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров’я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (надалі – Закон № 481/95-ВР).

Статтею 11 цього Закону передбачено маркування алкогольних і тютюнових напоїв. Зокрема, абзацом третім ч. 4 вказаної статті Закону № 481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

У пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) міститься наступне визначення «маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів» – наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пп. 213.1.3 п. 213.1 ст. 213 ПК України, об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України.

Згідно п. 218.1 ст. 218 цього Кодексу, суми податку з товарів, які ввозяться на митну територію України, що підлягають сплаті, визначаються платниками податків самостійно, виходячи з об'єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку.

У пп. 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 ПК України зазначено, що у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Таким чином, для імпортованої маркованої продукції передбачено перший строк сплати податку під час придбання марок акцизного податку, а остаточний розрахунок та строк сплати акцизного податку припадає на день подання митної декларації до митного органу.

Отже, дата подання митної декларації до митного органу і є датою визначення ставки для сплати акцизного податку з імпортованої маркованої алкогольної продукції, а не дата розливу цієї продукції.

Таке правило сплати податку при імпорті алкогольних виробів збігається з правилом для всієї імпортованої продукції, визначеним у п. 216.4 ст. 216 ПК України, яким встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань, у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України, є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання митним органом у визначених законодавством випадках.

Положення пп. 222.1.2-222.1.3 п. 222.1 ст. 222 зазначеного Кодексу передбачають строк сплати акцизного податку з вітчизняних алкогольних виробів лише при придбанні марок акцизного податку.

Тобто, з метою встановлення відповідності між визначеною ставкою акцизного податку на час виробництва певної алкогольної продукції та фактично сплаченим розміром податку з такої продукції законодавець встановив певні правила.

Зокрема, в абз. 4 п. 226.9 ст. 226 ПК України визначено, що вважаються такими, що немарковані алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Однак, за результатами аналізу вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що зазначена норма є загальною, оскільки в ній йдеться про алкогольні напої без їх поділу на вітчизняні та імпортовані, а тому має застосовуватись лише у тих випадках, коли відсутні спеціальні норми.

У свою чергу, відносно імпортованої алкогольної продукції встановлено спеціальний порядок визначення ставки податку.

Так, згідно з пп. 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 ПК України, ставка податку визначається не на день розливу такої продукції, а на день подання митної декларації. Таким чином, положення абз. 4 п. 226.9 ст. 226 ПК України повинні застосовуватись лише до алкогольної продукції, виробленої на митній території України, і не можуть бути застосовані до імпортованої алкогольної продукції, тому що для неї дата розливу не є датою визначення ставки акцизного податку.

Наявними матеріалами справи (а саме: текстом додатків до акта фактичної перевірки, копіями сертифікатів відповідності на алкогольні напої – віскі з додатками, заявок-розрахунків на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв № 448 від 28.08.2013 року та № 439 від 05.06.2014 року), засвідчується той факт, що алкогольні напої, які перевірялися в магазині позивача та описані в Додатку № 1 від 29.08.2014 року до Акта фактичної перевірки, є імпортованими товарами, що попередньо ввезені на територію України СП «Марком» вже маркованими (в тому числі з доплатою різниці вартості марок акцизного податку під час митного оформлення).

Відповідно до п. 17 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 (надалі – Положення), імпортерами є юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками контракт (договір) про постачання (ввезення) в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Абзацами другим і третім п. 20 Положення визначено, що контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи Міністерства доходів і зборів, а під час ввезення таких товарів на митну територію України – територіальні органи Міністерства доходів і зборів. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно абз. 8 п. 17 Положення, у разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або сплати податку не в повному обсязі товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється.

Пунктом 226.2 статті 226 ПК України встановлено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Аналогічно п. 19 Положення передбачено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

У разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що наявність марок акцизного збору та правильність застосування ставок акцизного податку щодо спірних алкогольних напоїв були вже перевірені органами доходів і зборів під час ввезення такої продукції на митну територію України.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням аналізу наявних матеріалів справи, судом вбачається, що висновки перевіряючих, зафіксовані в Акті фактичної перевірки, про порушення СП «Марком» норм ПК України, Закону № 481/95-ВР та положень Постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним і скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 25.09.2014 року № 0024/26-59-21-69.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Спільного українсько-німецького підприємства «Марком» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 25.09.2014 року № 0024/26-59-21-69.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок