Справа № 826/2774/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2774/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами Державної виконавчої служби України, виконавчого комітету Одеської міської ради на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державної виконавчої служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом про визнання незаконними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України № 40863868, № 40864009, № 40863934, № 40863963 та про зобов'язання відповідача прийняти постанови про відновлення вказаних виконавчих проваджень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано постанови Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчих проваджень від 28.01.2015 року № 40863868, № 40863934, № 40864009 та № 40863963, а також зобов'язано Державну виконавчу службу України вчинити дії, у відповідності до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на їх відновлення. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційних скаргах Державна виконавча служба України, виконавчого комітету Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 р. у справі № 2-а-4260/08 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Одеської міської ради та зобов'язано останнього забезпечити виконання відносно ОСОБА_3 та членів його родини (ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_2.) п. 6 постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 01.06.1962 р. № 562/230 та від 20.06.1976 р. № 433 у вигляді пільгового забезпечення житлом (окремою квартирою) з урахуванням положень ст. 49 ЖК України щодо додаткової житлової площі у вигляді окремої кімнати або в розмірі 10 квадратних метрів.

16 серпня 2012 р. позивачами підписано заяву за змістом якої вони погоджуються на отримання у м. Одесі квартири загальною площею 90,60 кв.м (житловою - 55,10 кв.м) та не мають претензій щодо ненадання додаткової площі 9,5 кв.м.

17 серпня 2012 р. ОСОБА_3, на склад сім'ї 4 особи (ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_2.) видано ордер Серії КР № 009303 на право зайняття трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 жилою площею 55, 1 кв.м.

24 жовтня 2013 року Європейським судом з прав людини ухвалено остаточне рішення № 72631/10 у справі «Нечепоренко та інші проти України».

Ухвалюючи рішення у справі Європейський суд з прав людини, зокрема, дійшов висновку, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 р. залишається невиконаною та постановив, що Україна протягом трьох місяців має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, та сплатити 2000 євро кожному заявнику.

Листом від 11 листопада 2013 року № 5800-0-30-13/12-0-1/11431 Міністерство юстиції України повідомило позивачів, що для отримання коштів, присуджених вищевказаним рішенням, їм потрібно звернутись до державної виконавчої служби України разом із відповідними документами.

На підставі зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України від 21 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 40863934 (стягувач ОСОБА_3.), виконавче провадження ВП № 40864009 (стягувач ОСОБА_2.), виконавче провадження ВП № 40863868 (стягувач ОСОБА_2.) та виконавче провадження ВП № 40863936 (стягувач ОСОБА_4.).

20.01.2014 року Міністерство юстиції України платіжними дорученнями № 1094, № 8099 перерахувало ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 21 715 грн. 38 коп. та 11 грн. 20 коп. пені.

28 січня 2015 р. державним виконавцем прийнято постанови ВП № 40863868, ВП № 40864009, ВП № 40863934, ВП № 40863963 про закінчення виконавчих проваджень.

Названі постанови обґрунтовано тим, що згідно листа виконавчого комітету Одеської міської ради від 06.09.2012 р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 р. виконано.

За змістом статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (надалі за текстом - «Закон № 606-XIV»).

За змістом статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено перелік документів, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, до яких належать і рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

За змістом статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приписами ст. 51 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини, що стали підставою для закриття виконавчого провадження, існували ще до постановлення Європейським судом з прав людини рішення від 24.10.2013 р., разом з тим Суд констатував, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 р. залишається невиконаною.

З огляду на викладене, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для закриття виконавчих проваджень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права чи порушено норми матеріального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційні скарги Державної виконавчої служби України, виконавчого комітету Одеської міської ради залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 23 червня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.