Справа № 807/3120/14
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2014 рокум. Ужгород№ 807/3120/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гаврилка С.Є., суддів Ващиліна Р.О. та Іванчулинця Д.В.

з участю секретаря судового засідання Штефанюк Н.І.

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 24 листопада 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 28 листопада 2014 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (далі відповідач) звернулося Публічне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" (далі по тексту позивач), якою просить визнати недійсною податкову консультацію, надану Державною фіскальною службою України листом від 19 вересня 2014 року № 3787/6/99-95-42-01-15 ПАТ "Закарпаттяобленерго" як правовий акт індивідуальної дії.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач, зокрема, вказав наступне. В порядку статті 52 ПК України позивач звернувся до відповідача із заявою про надання податкової консультації з питань практичного застосування абзацу 2 пункту 188.1 статті 188 ПК України. Зокрема позивач просив відповідача надати розяснення по питанню, чи зобовязаний позивач включати до бази оподаткування податком на додану вартість суми коштів, які надходять позивачеві у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії, оскільки, як вбачається з положень абзацу 2 пункту 188.1 статті 188 ПК України до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три процента річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань. Листом від 19 вересня 2014 року № 3787/6/99-95-42-01-15 відповідач розяснив, що сума коштів, яка надійшла платнику податків у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії, включаються таким платником до бази оподаткування податком на додану вартість, оскільки на думку відповідача подвійний розмір плати за перевищення договірних величин споживача не є штрафною санкцією, а є звичайною оплатою за спожиту електричну енергію збільшеною у двічі. Позивач з позицією відповідача не погодився, оскільки вважає, що така суперечить нормам та змісту податку на додану вартість, протирічить положенню чинного законодавства та суті юридичної природи подвійного розміру плати за перевищення договірних величин.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві, підтримав повністю, дав аналогічні пояснення та просив суд задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача під час судового розгляду позовні вимоги заперечив повністю з мотивів, викладених у запереченнях проти адміністративного позову. Зокрема, відповідач вказав, що ним відповідно до статті 52 ПК України була надана податкова консультація, що є офіційною точкою зору щодо практичного використання конкретної норми закону, а саме суми коштів, яка надходить у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії включаються до бази оподаткування податком на додану вартість. Відповідач також вказав, що до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. Тобто, відповідач, вказує, що суми коштів, які надходять у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії по своїй суті є оплатою за електроенергію, що використана понаднормово. При цьому, по подвійному тарифу оплачується тільки кількість електроенергії, яка спожита понад договірну величину. Відповідач вказує, що сума коштів, які надходять у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії не є штрафною санкцією, оскільки з його точки зору не підпадають під визначення санкцій.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне.

Відповідно до статті 188 пункту 188.1 абзацу 2 ПК України, до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.

Відповідно до статті 52 пунктів 52.1-52.4 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються контролюючими органами.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проводить діяльність, повязану із постачанням електричної енергії споживачам. 13 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою за № 113-25/4658 про надання податкової консультації з питань практичного застосування статті 188 пункту 188.1 абзацу 2 Податкового кодексу України, а саме: чи зобовязаний позивач включати до бази оподаткування податком на додану вартість суми коштів, які надходять позивачеві у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії (а.с. 8).

19 вересня 2014 року відповідачем була надана позивачеві податкова консультація, яка оформлена письмово листом "Про надання відповіді" від 19 вересня 2014 року за № 3787/6/99-95-42-01-15. Вказана податкова консультація була отримана позивачем 25 вересня 2014 року, про що свідчить відповідний вхідний штамп, що проставлений на цьому листі (а.с. 9).

Відповідно до наданої відповідачем податкової консультації відповідач вказав, що суми коштів, які надійшли платнику податку у вигляді подвійного розміру плати за перевищення договірних величин споживання електроенергії, включаються таким платником до бази оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до статті 53 пункту 53.3. ПК України, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.191 ПК України, з метою застосування терміна "постачання товарів" електрична енергія вважаються товаром.

Відповідно до статті 188 пункту 188.1 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до статті 188 пункту 188.1 абзацу 2 ПК України, до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.

Відповідно до статті 26 частини 6 Закону України "Про електроенергетику" (обовязки та відповідальність споживачів енергії), споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до статті 217 частини 1 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Суд зауважує, що споживачі електричної енергії у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період відповідно до статті 26 частини 6 Закону України "Про електроенергетику" сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої договірної величини, в яку (двократну вартість) також входить й вартість за не спожиту (фактично) електричну енергію. Таким чином відповідно до статті 217 частини 1 Господарського кодексу України для такого споживача електричної енергії настають відповідні несприятливі наслідки.

Таким чином, двократна вартість різниці між фактично спожитою і договірною величинами, яка сплачується споживачами електроенергії енергопостачальникам згідно із нормами статті 26 частини 6 Закону України "Про електроенергетику" у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період, не може вважатися договірною вартістю операцій з постачання електричної енергії, з якої, як передбачено статтею 188 пунктом 188.1 ПК України, визначається база оподаткування операцій, оскільки така сплата не встановлюється сторонами договору як оплата вартості товару. Вказана двократна вартість не є компенсацією чи додатковою компенсацією вартості товарів/ послуг (в даному випадку електричної енергії), а є штрафною санкцією, встановленою за споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період, що обумовлюється конкретними договорами.

Отже, сплата енергопостачальникам двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період (стаття 26 частина 6 Закону України "Про електроенергетику"), є сумою штрафної санкції в розумінні статті 188 пункту 188.1 абзацу 2 ПК України та, відповідно, до складу договірної (контрактної) вартості не включається, а відтак не є обєктом оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином надана відповідачем позивачеві податкова консультація, яка викладена письмово у листі "Про надання відповіді" від 19 вересня 2014 року за № 3787/6/99-95-42-01-15 не ґрунтується на законодавстві та як наслідок підлягає визнанню недійсною відповідно до статті 53 пункту 53.3 абзацу 2 ПК України.

Згідно зі статтею 94 частиною 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Відтак, оскільки позовна заява задоволена повністю, слід присудити на користь позивача понесені останнім документально підтверджені судові витрати, у вигляді сплати судового збору у розмірі 73,10 грн..

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною податкової консультації задовольнити.

Визнати недійсною податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 19 вересня 2014 року № 3787/6/99-95-42-01-15.

Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,10 грн., що сплачені 06 жовтня 2014 року відповідно до платіжного доручення № 7105 від 06 жовтня 2014 року через ЗОУ АТ "Ощадбанк" в м. Ужгород.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддяОСОБА_3
Судді: Р.О. Ващилін

ОСОБА_4