Справа № 2а/0270/1514/12
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/1514/12
У Х В А Л А

19 грудня 2013 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Білоуса О.В. Залімського І. Г.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

позивача - Цибулько А.М., представник на підставі довіреності

відповідача - Мельник А.П., представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Рубанський" про прийняття додаткової постанови у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Рубанський" до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова служба у Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2012 року ТОВ «Агрофірма Рубанський» звернулось до суду з позовом до Барської МДПІ (Мурованокуриловецьке відділення) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.10.2011 року за №№ форми "Р", форми "В1"та № форми "В4".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Мурованокуриловецького відділення Барської міжрайонної державної податкової інспекції від 14 жовтня 2011 року № форми "Р" та № форми "В4". В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рубанський» судовий збір в розмірі 1430,60 грн. шляхом його безспірного списання органом Державної казначейської служби із рахунку Барської міжрайонної державної податкової інспекції (Мурованокуриловецьке відділення) Вінницької області.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2012 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року скасовано в частині відмови в задоволенні вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 14.10.2011 року та стягнення судового збору та прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Мурованокуриловецького відділення Барської міжрайонної державної податкової інспекції від 14 жовтня 2011 року форми "В1" № від 14.10.2011 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Агрофірма Рубанський» судовий збір в розмірі 3219 грн. шляхом його безспірного списання органом Державної казначейської служби із рахунку Барської міжрайонної державної податкової інспекції (Мурованокуриловецьке відділення) Вінницької області. В іншій частині постанову Вінницького окружного адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.04.2013 року постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду залишено без змін.

22.10.2013 року ТОВ «Агрофірма Рубанський» подано заяву про прийняття додаткової постанови у справі №2а/0270/1514/12.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені в заяві про прийняття додаткової постанови.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заявленої заяви.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив здійснювати розгляд за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви про прийняття додаткової постанови.

Так, в заяві про прийняття додаткового рішення ТОВ «Агрофірма Рубанський» зазначає, що Вінницьким апеляційним адміністративним судом при прийнятті постанови не вирішено питання про судові витрати та не визначено способу виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Позивач подаючи заяву про прийняття додаткового судового рішення вказує на те, що Вінницьким апеляційним адміністративним судом не вирішено питання про судові витрати, проте мотивами вказаної заяви ТОВ «Агрофірма Рубанський» зазначає наступне.

Вінницьким окружним адміністративним судом 03.06.2013 року видано виконавчий лист №2а/0270/1514/12 про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рубанський» судовий збір в розмірі 3 219,00 грн. шляхом його безспірного списання органом Державної казначейської служби із рахунку Барської міжрайонної державної податкової інспекції (Мурованокуриловецьке відділення) Вінницької області.

На підставі вказаного виконавчого листа до управління Державної казначейської служби України у Барському районі Вінницької області була подана відповідна заява, яка разом з виконавчим листом були поверненні без виконання листом від 01.08.13 № 02-60/1070. В даному листі Державної казначейської служби України у Барському районі Вінницької області вказала, що виконавчий лист оформлений з порушенням встановлених законодавством норм.

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою від 14.08.13 про виправлення помилки у виконавчому листі. Ухвалою від 04.09.13 Вінницький окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні заяви вказав, що не вбачає помилок в оформленні виконавчого листа, так-як він оформлений у відповідності до резолютивної частини Постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.12 по справі №2а/0270/1514/12.

Позивач повторно звернувся з заявою про виконання виконавчого листа 2а/0270/1514/12, до вищестоящого органу казначейської служби - Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області. Листом від 18.09.2013 року №15-34/1315-6656 ГУ ДКС України у Вінницькій області повернуло виконавчий лист без виконання та повідомило, що виконавчий лист оформлений з порушеннями, а саме в реквізиті виконавчого листа «найменування боржника», має значитись «Барська МДПІ (Мурованокуриловецьке відділення)», а не «Держава».

Отже, з вищезазначених мотивів вбачається, що підставою для подачі заяви про прийняття додаткової постанови слугувала помилка у реквізиті виконавчого листа, і аж ніяк не вирішене питання про судові витрати.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом одночасно із прийняттям постанови. У мотивувальній частині постанови суд повинен визначити склад цих витрат та як вони розподіляються між сторонами. У резолютивній частині постанови зазначається хто і на чию користь сплачує ці судові витрати.

В резолютивній частині постанови вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2012 року зазначено: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рубанський"" судовий збір в розмірі 3219 грн. шляхом його безспірного списання органом Державної казначейської служби із рахунку Барської міжрайонної державної податкової інспекції (Мурованокуриловецьке відділення) Вінницької області.»

Таким чином судом під час прийняття постанови від 20.09.2012 року у повному обсязі вирішено питання про стягнення судових витрат, так як того вимагає процесуальне законодавство, а тому у суду апеляційної інстанції не має підстав для прийняття додаткової постанови.

Крім того колегія суддів наголошує, що главою 7 КАС України передбачено види, правила визначення та розподілу судових витрат між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно норм ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене не на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Разом з тим, Прикінцевими та перехідними положеннями Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, у разі такого списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів.

Розпорядниками бюджетних коштів, згідно п.47 ст.1 Бюджетного кодексу України є бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» до внесених Законом від 19.09.2013 №583-18 змін, було передбачено, що виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ здійснюється органами які здійснюють казначейське обслуговування в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

В свою чергу, пунктом 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Разом з тим, у поточній редакції частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (583-VII від 19.09.2013) слова: «в установленому Кабінетом Міністрів України порядку» виключені.

Питання щодо розподілу між сторонами судових витрат суд вирішує у постанові або ухвалі суду, згідно зі ст.ст. 98, 161, 168 КАС України.

З врахуванням зазначеного, Вищий адміністративний суд України 21.11.2011року у листі №2135/11/13-11 роз'яснив, що з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, судам у резолютивній частині такого судового рішення необхідно зазначати обов'язок органу Державної казначейської служби України стягнути судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - відповідача. Аналогічні данні повинні бути також зазначені у виконавчому листі за таким судовим рішенням.

Поряд із тим, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчих документів, відповідно до них у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У сукупності зазначених норм, Пленум Вищого адміністративного суду України 20.05.2013 року Постановою №7 передбачив, що в рішенні про стягнення з відповідача на користь позивача певної суми грошових коштів суд першої інстанції повинен зазначити дані, визначені пунктом 3 частини першої статті 18 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», необхідні для подальшого оформлення виконавчого документа: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серію паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від присвоєння ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема дату народження боржника та місце його роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

За таких обставин враховуючи те, що судом апеляційної інстанції у повному обсязі вирішено питання про стягнення судового збору, а тому заява про прийняття додаткової постанови не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 168, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Рубанський" про прийняття додаткової постанови відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 грудня 2013 року .

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Білоус О.В.

Залімський І. Г.