Справа № 645/2292/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р.Справа № 645/2292/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.05.2015р. по справі № 645/2292/15-а

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова

про визнання дій противоправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_3, звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкові, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо перерахунку та виплаті державної пенсії за померлого годувальника з 01.02.2015 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії по страті годувальника в розмірі 70 % від заробітної плати, встановленої в 2013 році відповідно до довідки Апеляційного суду Луганської області № 58 про заробітну плату доньки - ОСОБА_4, від 07.02.2013 р. за період з 01.02.2015 р.;

- зобов'язати відповідача виплатити недонараховану суму пенсії по втраті годувальника в розмірі 70 % від заробітної плати, встановленої в 2013 році відповідно до довідки Апеляційного суду Луганської області № 58 про заробітну плату доньки - ОСОБА_4 від 07.02.2013 р. за період з 01.02.2015 р.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано незаконними дії Управлінням Пенсійного фонду Фрунзенському районі міста Харкова щодо перерахунку та виплати державної пенсії за померлого годувальника з 01.02.2015 г. Онупрієнко Таміли Леонтіївни .

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії та виплатити пенсію ОСОБА_3, як матері померлого годувальника, відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 37 Закону України "Про державну службу", починаючи з 01.02.2015 р., з дотриманням норм ч. 1 ст.37-1 Закону України "Про державну службу" з урахуванням сплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 129 Закону України "про судоустрій і статус суддів", ст. 37 Закону України "про державну службу", що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_3, з 01.09.1991 року та по даний час є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням.

13.02.1999 року померла дочка позивача - ОСОБА_4, яка з 21.06.1987 р. до 13.02.1999 року, тобто до самої смерті працювала на посаді судді, а останній час судді Апеляційного суду Луганської області.

Під час судового розгляду справи встановлено, що з 01.01.2015 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова та отримувала пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_5.

З 21.01.2015 року ОСОБА_3, на підставі заяви позивача, переведено на інший вид пенсії, а саме: по втраті годувальника - доньки ОСОБА_4, відповідно до Закону України "Про державну службу".

15.02.2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника з урахуванням заробітної плати згідно довідки № 58 від 07.02.2013 року.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 194 від 15.02.2015 року відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що пенсія ОСОБА_3 призначена згідно вимог Закону України "Про державну службу" і останнє підвищення розміру заробітної плати проводилось у лютому 2008 року.

Не погодившись з рішенням відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на перерахунок пенсії як матері померлого годувальника, відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 37 Закону України "Про державну службу", починаючи з 01.02.2015 р., з дотриманням норм ч. 1 ст.37-1 Закону України "Про державну службу" з урахуванням сплачених сум, та дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у здійсненні такого перерахунку є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону - довічно.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення" сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника.

Пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності.

Згідно частини 1 статті ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 10 статті 37 ЗУ "Про державну службу" визначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Виходячи з наведених законодавчих норм пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

Відповідно до ч. 1 ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно здійснюється й перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, враховуючи статус померлого - судді, при вирішенні питання стосовно призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника слід враховувати норми спеціальних Законів.

Так, спеціальним законом, що регулює гарантії соціального захисту суддів є Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

З 1 січня 2012 року відповідно до абзацу 6 пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" була введена в дію ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року, згідно якої була змінена структура заробітної плати судді, яка тепер має назву, як грошова винагорода судді.

Стаття 129 закону визначає складові частини грошової винагороди працюючого судді. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу". Наведені законодавчі норми стосуються права призначення пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання саме судді.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України "Про статус суддів". Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своє життя донька позивача набула право на призначення пенсії на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу", та враховуючи встановлені обставини, щодо перебування позивача на утриманні її померлої доньки, належності позивача до непрацездатних осіб, наявності у неї права перейти з одного виду державної пенсії на інший, - позивач має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" після смерті своєї доньки.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся до відповідача 15.02.2015 року, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що перерахунок пенсії позивачу слід провести з 01.02.2015 року.

З 01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон № 3668-УІ, згідно з підпунктом 21 пункту 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого внесено зміни до статті 138 Закону № 2453-VI, яка викладена в наступній редакції судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення віку, встановленого першим реченням цієї частини, право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

У відповідності до вимог ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, а з огляду на викладене вище, наведені відповідачем підстави для відмови в перерахунку пенсії є необґрунтованими.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.05.2015р. по справі № 645/2292/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 24.06.2015 р.