Справа № 367/1666/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/1666/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Оладько С.І.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені в Київській області про зобов»язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т АН О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені в Київській області про визнання протиправним рішення УПФ у Київській області від 01 серпня 2014 року та УПФ у м. Ірпені від 13.03.2014 року та про зобов»язання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи з розрахунку нарахованих та отриманих грошових коштів в сумі 504,89 грн. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 09 травня 1986 року по 18 травня 1986 року, починаючи з 01 червня 1993 року.

Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2015 року адміністративний позов в частині вимог за період з 01.06.1993 року по 10.09.2014 року залишено без розгляду у зв»язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з»явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФ України у м. Ірпені, отримує пенсію по інвалідності. Зазначена пенсія була обрахована відповідно до довідки №39 від 06.02.2006 року, виданої Бучанською виправною колонією №85 та відповідно до постанови КМ України №1210 від 23.11.2011 року.

У подальшому позивач подав до пенсійного органу довідку №100 від 18.11.2013 року та просив здійснити йому перерахунок призначеної раніше пенсії із врахуванням зазначеної довідки. Рішенням пенсійного органу від 01.03.2014 року позивачу було відмовлено у проведенні такого перерахунку.

Із довідки від 18.11.2013 року №100, поданої позивачем до пенсійного органу (а.с.6) вбачається, що останній перебував на роботах в населених пунктах зони відчуження відповідно до наказу від 14.08.1986 року: м. Чорнобиль - з 09 травня 1986 року по 18 травня 1986 року, відповідно до наказу №31 від 14.02.1991 року - 10.05, 14.05, 17.05 1986 року м. Прип»ять.

Згідно особового рахунку за 1986 рік виплачено зарплату в сумі за ЧАЕС - 32,26 крб з урахуванням коефіцієнта 4-5 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7, оплата за підвищеними тарифними ставками з урахуванням зони безпечності провадиться, виходячи з установленого у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та шестиденного (36-ти годинного) робочого дня.

Крім того, у зазначеній довідці зазначено дні перебування позивача на роботах, пов»язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС, зазначена зона, кількість годин, денна тарифна ставка, застосована кратність та визначена сума.

В графі «доплата за роботу у вихідні дні та святкові дні за період 09.05, 11.05-13.05, 15.05,16.05, 18.05. 1986 року» зазначено кількість днів - 3.

Також у довідці зазначені дані про фактичну зарплату за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія, а саме: збереження СЗ за дні роботи в зоні відчуження - 79,20; оплата праці за дні роботи у зоні - 298,20; премії за діючими системами преміювання в зоні відчуження - 27,49 + 100,00; сума 504,89.

Станом на травень 1986 р оклад 100,00; звання - 120,00; вислуга - 11,50. Премія 100 руб виплачена на підставі наказу №111 від 30.05.1986 року врахована у довідці згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04.12.2012 року.

Факт перебування позивача на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримання всіх вищезазначених виплат підтверджується копією наказу №111 від 30.05.1986 року про преміювання, особовим рахунком, списком співробітників УВС Київської області.

Таким чином, факт перебування позивача на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС та отримання відповідної зарплати підтверджено вищезазначеними матеріалами справи.

Представник відповідача не заперечувала сам факт перебування позивача на роботах, пов»язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС, проте заперечувала підстави, зазначені позивачем, для перерахунку пенсії, оскільки премія не входила до грошового забезпечення і є одноразовою виплатою, а зарплата за роботу у вихідні дні та святкові у подвійному розмірі не передбачена для нарахування та виплати працівникам МВС.

Погодитись з такими доводами представника відповідача (апелянт) колегія суддів не може, виходячи з наступного.

З 1 січня 2012 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою проведено перерахунок пенсії чорнобильцям, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно ч. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно п 7 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період надаються підприємствами, установами та організаціями за основним місцем роботи працівників або їх правонаступниками.

Порядок оплати праці особам, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, регулювався низкою спеціальних нормативних актів з цього приводу.

Згідно ст.3 Закону України "Про правонаступництво України", закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України як такі, що не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, іншими нормативними актами не передбачені, відповідно вказаний Порядок є чинним.

Відповідно, п.1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 р. № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотири, три і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Згідно п.1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 7 травня 1986 року, п.п. 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 5 червня 1986 року, п.1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати. Таким чином, саме на керівників підприємств та відомств було покладено обов'язок здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС відповідно вказаних нормативних актів.

Доказів того, що премія не є видом грошового забезпечення , а подвоєна винагорода за роботу у вихідні чи святкові дні не передбачена законом для працівників МВС представник позивача не надав та не назвав норм чинного законодавства, які б підтвердили дану обставину.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що вищезазначені норми Закону та підзаконних актів, у т.ч. постанови ЦК КПРС, Президій Верховної Ради СРСР та УРСР, Ради Міністрів УРСР та ВЦСПС, щодо виплати премій та оплати робіт, що пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі, не стосуються працівників міліції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені Постанова Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 р. № 665-195 та постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 не розмежовували проведення таких виплат щодо працівників підприємств та військовослужбовців , у т.ч. і працівників МВС.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області від 13 березня 2014 року №501 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_2 та про зобов»язання Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії по інвалідності ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне постанову Ірпінського міського суду Київської області скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області від 13 березня 2014 року №501 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_2 та зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, виходячи із заробітної плати, нарахованої йому за період роботи в населених пунктах зони відчуження 09 травня, 11-13 травня, 15-16 травня та 18 травня 1986 року, а також 10 травня,14 травня та 17 травня 1986 року відповідно до довідки №100 від 18.11.2013 року, починаючи з 06.09.2014 року.

Щодо відмови позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у Київській області, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Позивач не надав доказів того, що Управлінням Пенсійного фонду України у Київській області приймалось рішення №2023/г-01 від 01 серпня 2014 року щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії.

Із матеріалів справи вбачається, що за даним номером та датою на ім.»я позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було направлено лист в якому викладено позицію управління про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішення за №2023/г-01 від 01 серпня 2014 щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку пенсії не приймалось, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, в цій частині постанова суду першої інстанції колегією суддів залишається без змін.

Згідно з п.3 ч.1 статті 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправним рішення від 13 березня 2014 року та зобов»язання провести перерахунок пенсії та ухвалити у цій частині нову постанову наступного змісту.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області від 13 березня 2014 року №501 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_2.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, виходячи із заробітної плати, нарахованої йому за період роботи в населених пунктах зони відчуження 09 травня, 11-13 травня, 15-16 травня та 18 травня 1986 року, а також 10 травня,14 травня та 17 травня 1986 року відповідно до довідки №100 від 18.11.2013 року, починаючи з 06.09.2014 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 24 червня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.