Справа № 826/1000/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1000/15 Головуючий у 1-й інстанції:Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря: Савін І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії, Голови Центральної виборчої комісії Охендовського Михайла Володимировича про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії, Голови Центральної виборчої комісії Охендовського Михайла Володимировича про скасування постанови №2215 Центральної виборчої комісії від 16 грудня 2014 року, зобов'язання Центральну виборчу комісію вирішити питання щодо розгляду скарги ОСОБА_2 від 12 грудня 2014 року за №21-30-48318 відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2014 року до ЦВК надійшла скарга ОСОБА_2 у якій висловлено прохання зобов'язати політичну партію Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» та кандидата у народні депутати України від цієї партії ОСОБА_3 не порушувати статтю 6 Закону України «Про вибори народних депутатів України», зокрема не застосовувати обман, а саме, не поширювати неправду «ніби прийняття Верховною Радою України 16 вересня 2014 року внесених Президентом України Петром Порошенком законів «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та «Про недопущення переслідування і покарання осіб - учасників подій на території Донецької та Луганської областей» є національною зрадою», чим забезпечити реалізацію умов для вільного формування волі виборця та захистити виборче право на вільні вибори.

Вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що в агітаційних наметах політичної партії Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» у місті Києві розповсюджується газета «Вечірні вісті» №37/2(2978/2), в якій поширюється наведена вище інформація. На підтвердження цього, як зазначено у постанові ЦВК від 23.10.2014 р. № 2036, заявником надано примірник газети, спецпроект.

23 жовтня 2014 року постановою ЦВК № 2036 у задоволенні скарги ОСОБА_2, зареєстрованої у ЦВК 21 жовтня 2014 року за №21-30-39063 відмовлено (а.с. 9-11).

12 грудня 2014 року позивачка в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернулася до ЦВК із скаргою за №21-30-48318 на службову недбалість заступника Голови ЦВК Усенко-Чорної Ж.І. щодо збереження доказу, наданого під час розгляду скарги. Скарга адресована Голові комісії Охендовському М.В. та в ній зазначено позивачкою, що Закон України «Про звернення громадян» надає можливості для впливу на поліпшення роботи органів державної влади. Зазначено у скарзі, що скарга подається в порядку цього Закону, оскільки внаслідок службової недбалості заступника Голови ЦВК Усенко-Чорної Ж.І. у Центральній виборчій комісії не зберігається доказ, який позивачка надала Комісії при розгляді скарги 23 жовтня 2014 року. Надалі у скарзі зазначається, що проявляючи нечесність, Жанна Іванівна у листі від 19 листопада 2014 року доводить, що позивачка не надавала доказу на засіданні комісії, бо ніби докази не могли бути прийняті, оскільки це суперечить законодавству України. Між тим, як зазначено у скарзі, жоден Закон України не забороняє надавати докази при розгляді скарги і якщо Усенко-Чорна Ж.І. вважає, що суб'єкт звернення зі скаргою не має права надавати докази при розгляді скарги, то як доповідач повинна була повернути доказ на засіданні Комісії. Натомість, як вказується у скарзі, доказ позивачці ніхто не повернув, а значить наданий доказ повинен зберігатися в Центральній виборчій Комісії. Зазначено також у скарзі, що на засіданні Центральної виборчої комісії ведеться фіксація його перебігу, яка засвідчує, що 23.10.2014 р. на засіданні Комісії ОСОБА_2 повідомила про доказ, який передала для доповідача Усенко-Чорної Ж.І.

Відтак, як зазначено у скарзі, з метою впливу на поліпшення роботи ЦВК ОСОБА_2 висловлено прохання: прийняти міри по збереженню доказу, наданого ОСОБА_2 при розгляді скарги на засіданні Комісії від 23 жовтня 2014 року; вирішити питання щодо службової недбалості заступника Голови ЦВК Усенко-Чорної Ж.І. стосовно доказу, наданого при розгляді скарги (а.с. 6).

За результатами опрацювання вказаної скарги ЦВК 16 грудня 2014 року прийнято постанову №2215, якою скаргу позивача залишено без розгляду, оскільки відповідно до статей 3, 14, 15 Закону України «Про Центральну виборчу комісію», статті 16 Закону України «Про звернення громадян», Регламенту ЦВК, Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України), Конституції України, ЦВК не наділена повноваженнями щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність самої комісії та її членів (а.с. 7).

У зв'язку з надходженням до ЦВК 22.12.2014 р. звернення позивачки, листом від 13 січня 2015 року №21-30-21 заступником Голови ЦВК Усенко-Чорною Ж.І. позивачці додатково повідомлено процедуру оскарження рішень, дій або бездіяльності ЦВК чи її членів відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 8).

Таким чином, отримавши розглядувану постанову відповідача та вважаючи, що при розгляді скарги від 12 грудня 2014 року як ЦВК, так і Охендовським М.В. неправомірно не забезпечено розгляд скарги відповідно до Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_2 звернувся до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України гарантовано, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статі 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до голови ЦВК Охендовського М.В. з проханням вирішити питання щодо наявної, на думку позивачки, службової недбалості його заступника Усенко-Чорної Ж.І. стосовно доказу, наданого при розгляді скарги.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 частини другої статті 26 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» голова комісії здійснює загальне керівництво діяльністю комісії та керівництво Секретаріатом комісії, Службою розпорядника Державного реєстру виборців, організовує їх роботу; скликає та веде засідання Комісії, пропонує порядок денний засідання Комісії; забезпечує розгляд звернень, що надходять до комісії, проводить особистий прийом громадян України, суб'єктів виборчого процесу і процесу референдуму. Такі ж положення містяться і в частині другій статті 4 Регламенту ЦВК.

Таким чином, голова ЦВК, обраний зі складу членів комісії, не може вважатися вищою посадовою особою у порядку підлеглості до інших, обраних таким же чином, членів Комісії, а відтак до повноважень Голови Комісії, який є членом комісії, не належить розгляд скарг відносно іншого члена Комісії в контексті здійснюваних Комісією функцій, які мають однаковий статус поряд з іншими членами Комісії.

Крім того, заяви та скарги, подані до Комісії, розглядаються у порядку, встановленому Законом України «Про Центральну виборчу комісію» та іншими законами, а також Регламентом Центральної виборчої комісії (ч. 1 ст. 15 Закону).

Заяви та інші звернення, які не стосуються виборчого процесу чи процесу референдуму або подані не під час такого процесу, розглядаються Комісією на загальних підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 15 Закону).

Згідно з 4. ст. 15 Закону скарга, подана до Комісії, розглядається на засіданні Комісії. За підсумком розгляду скарги Комісія приймає рішення.

Такі положення містить і частина перша статті 23 Регламенту ЦВК.

Як вбачається із матеріалів справи, після розгляду скарги позивача від 12 грудня 2014 року Головою ЦВК Охендовським М.В. шляхом вчинення на ній резолюції скаргу відповідно до Регламенту ЦВК та Інструкції з діловодства ЦВК передано для подальшого опрацювання. Скарга стала предметом розгляду на засіданні комісії, внаслідок чого прийнято оскаржувану позивачем постанову. При цьому, ОСОБА_2 була присутня на засіданні комісії, висловлювала свої доводи та міркування по суті та не заперечувала про такий порядок розгляду, чим по суті забезпечувалась реалізація її права щодо розгляду скарги та у даному випадку будь-які обмеження чи порушення прав позивача відсутні.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення є законним та обґрунтованим, вірним по суті, а відтак підстави для його скасування відсутні, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено з боку відповідачів порушень законодавства України та прав позивачки. Відповідно, відсутні і підстави для задоволення похідних від цієї позовної вимоги інших заявлених позивачкою позовних вимог про зобов'язання вчинити певні дії.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 24 червня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.