Справа № 822/2226/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/60446/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області до Кам'янець-Подільського міжміського бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області (далі - Кам'янець-Подільське міськрайонне управління юстиції), ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення за касаційною скаргою Прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Хмельницький прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області в Хмельницькому окружному адміністративному суді пред'явив позов до Кам'янець-Подільського міжміського бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення.

Просив:

- скасувати рішення та запис реєстратора Кам'янець-Подільського міжміського бюро технічної інвентаризації від 05 травня 2006 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4, набутого ним на підставі рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07.03.2006 року, на нерухоме майно, а саме: будівлю, площею 37,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення та запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 23 березня 2013 року, індексний номер 1097133, про право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме: будівлю, площею 37,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, залишеною без зміни Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

З судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився прокурор Вінницької області та подав до суду касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги послався на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати ухвалені у справі рішення судів та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області від 09 вересня 1998 року № 5 перетворено Хмельницьке територіально-виробниче об'єднання автомобільного транспорту у Відкрите акціонерне товариство "Хмельницьктранс" та сформовано його статутний фонд.

Відповідно до додатку до вказаного наказу визначено виключний перелік об'єктів нерухомості, які перейшли з державної власності у власність Відкритого акціонерного товариства "Хмельницьктранс".

27 лютого 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільського міськвиконкому та Кам'янець-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на будівлю розмірами 10,05 х 5 (м.) у АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07 березня 2006 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2010 року, визнано за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно, зокрема, будівлю розмірами 10,05 х 5 (м.) у АДРЕСА_1.

На підставі вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 05 травня 2006 року, ОСОБА_4 зареєстрував право власності на зазначену будівлю в Кам'янець-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації.

У подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22 лютого 2012 року касаційну скаргу Першого заступника прокурора Хмельницької області було задоволено. Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 10 вересня 2012 року позовну заяву ОСОБА_4 відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 Цивільно-процесуального кодексу України залишено без розгляду.

23 березня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_4 та доданого до неї рішення суду від 07 березня 2006 року Реєстраційною службою Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про що 04 березня 2013 року внесено запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо права власності останнього на вищевказаний об'єкт нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції, та залишаючи в законній силі рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції, виходили із правомірності рішень Кам'янець-Подільського міжміського бюро технічної інвентаризації та Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4

Такий правовий висновок судів першої та апеляційної інстанцій є правильним, оскільки він ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи, та відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташованих на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею та іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами, права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилася реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-V1 "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України", підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Пунктами 2, 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01 січня 2013 року. Тобто, повноваження щодо здійснення такої реєстрації передані до державних реєстраторів Держаних реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

За приписами пункту першого частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною першою статті 19 цього ж Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації і т.д.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Цей перелік є вичерпним і розширенню не підлягає. Водночас у відповідності із частиною четвертою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова у держаній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Для державної реєстрації прав та їх обтяжень ОСОБА_4 подав до Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07 березня 2006 року, технічний паспорт № 2-248 від 20 січня 2006 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10565490 від 05 травня 2006 року та договір оренди землі № 51 від 29 вересня 2005 року.

Наданий позивачем пакет документів був повним. Державним реєстратором не виявлено неповноти або неякості оформлення наданих ним документів, що виключало підстави для відмови у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, визначені відповідним Законом.

Отже, Реєстраційна служба Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції та Кам'янець-Подільське міжміське бюро технічної інвентаризації діяли в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого про відсутність підстав для задоволення позову.

Правильною є й позиція судів першої та апеляційної інстанцій щодо неврахування посилання Прокуратури на те, що реєстрація прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 була здійснена на підставі судові рішення, які були скасовані судом вищої інстанції, оскільки первинна реєстрація права власності в органах БТІ була здійснена у відповідності із встановленим порядком, а державний реєстратор фактично здійснив занесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судові рішення у цій справі є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування чи зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом Хмельницького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області до Кам'янець-Подільського міжміського бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.