Справа № 818/221/15
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 р.Справа № 818/221/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. по справі № 818/221/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" ( далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області ( далі відповідач) в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 31 грудня 2014 року, якими зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення від 31 грудня 2014 року № НОМЕР_1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 20 239 грн. за жовтень 2014 року; № НОМЕР_2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 20 352 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 10 176 грн.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення від 31 грудня 2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ДПІ у м. Сумах проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту відносно суми бюджетного відшкодування.

31 грудня 2014 року за наслідками перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 20 239 грн. за жовтень 2014 року; № НОМЕР_2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 20 352 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 10 176 грн. (а.с. 28, 31).

Як встановлено з акту перевірки, відповідачем зроблено висновок про завищення позивачем суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по декларації за жовтень 2014 року на 20 239 грн. та завищена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 20 352 грн. ДПІ в м. Сумах в акті перевірки зазначає, що для підтвердження правомірності включення до складу сум ПДВ податкового кредиту згідно додатку № 8 до декларації надані первинні документи, які не підтверджують факту виписки податкових накладних. Дата виникнення зобов'язань з постачання НВКПП "Спектр - АС", ТОВ "ОСОБА_1 - Софт", ТОВ "Аптека 235", ДП " Колоран", ТОВ "Сумські телекомсистеми", ПрАТ "МТС Україна" товарів/послуг не визначена, оскільки не підтверджена подія, що сталась раніше. Платником при поданні податкової декларації за вересень, жовтень 2014 року не відображено результати згідно акту про результати камеральної перевірки податкових декларацій за серпень 2014 року на суму 20 352 грн. та включено до складу бюджетного відшкодування по декларації за жовтень 2014 року (а.с. 10-27).

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2014 року позивачем укладено з ДП "Колоран" договір № 28-3/6 договір на постачання продукції (а.с. 29-32). На підтвердження постачання товару надано податкові накладні, платіжні доручення, товарно - транспортну накладну (а.с. 50-52,64,66,71,78)

18.04.2014 року, позивачем укладено з ТОВ "Аптека 235" договір про організацію медикаментозного забезпечення (а.с. 33-36). На підтвердження поставки товарів надано податкові накладні, рахунки - фактури, платіжні доручення, видаткові накладні, товарно - транспортну накладну (а.с. 53,54,61,62,65,72-73,79).

15.04.2014 року, позивачем укладено з ТОВ "ОСОБА_1 - Софт" договір на постачання продукції та специфікацію до нього на суму 143 640 грн. (а.с. 37-40,41). На підтвердження поставки товарів надано податкові накладні, рахунки - фактури, платіжні доручення, видаткові накладні, товарно - транспортну накладну (а.с. 55-57, 63,67, 74,80).

04.01.2014 року, позивач уклав договір на постачання продукції з НВКПП "Спектр - АС" (а.с. 42-45). На підтвердження поставки товарів надано податкову накладну, платіжне доручення, видаткові накладні (а.с. 58,68,75)

15.08.2013 року, укладено договір про надання послуг доступу до мультисервісної мережі з ТОВ "Сумські телекомсистеми" (а.с. 46-48).На підтвердження поставки товарів надано податкову накладну, платіжне доручення, акт здачі - приймання виконаних робіт (а.с. 60,70,77)

Також, позивачем укладено договір з СП "Український мобільний зв'язок" про надання послуг мобільного зв'язку (а.с. 49). На підтвердження надання послуг надано податкову накладну, платіжне доручення (а.с. 59,69).

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту а) пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

У відповідності до п. 201.11 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку); в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу; г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем виконані умови, встановлені в наведених нормах, та правомірно, на підставі належним чином складених документів, здійснено декларування податкового кредиту, що враховуються при визначенні бюджетного відшкодування по податку на додану вартість.

Щодо зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та застосування штрафних, колегія суддів зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, право на заявлене у жовтні бюджетне відшкодування в розмірі 20 352 грн. у позивача виникло у зв'язку з передплатою на користь ТОВ "ТВК "Елпро" вартості поставленого товару.

Також судом встановлено, що позивачем укладено 09.01.2014 року договір на постачання товарів з ТОВ "ТВК "Елпро" (а.с. 113-116) На підтвердження виконання його умов надано платіжні доручення, рахунки - фактури, видаткові накладні, податкові накладні, товарно - транспортні накладні (а.с. 113-123).

Відповідно до ст. 14 п. 14.1.18 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника. Згідно до норми ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Посилання відповідача на можливі порушення законодавства з боку контрагента відповідача, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Крім того, листом Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" зазначено, що у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. При цьому не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Адже, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Оскільки, позивач та його контрагент є окремими суб'єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст.61 Конституції України.

Колегія суддів також зауважує, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес"АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення від 31 грудня 2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при проведенні перевірки та при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. по справі № 818/221/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 25.06.2015 р.