Справа № 806/2356/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/43172/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника відповідача Струкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області до Приватного акціонерного товариства «Житомирльон» про стягнення заборгованості, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (далі - позивач, УПФ) звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Житомирльон» (далі - відповідач) заборгованість по відшкодуванню суми витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за березень-квітень 2014 року у розмірі 2891,32 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідач не відноситься до наукових недержавних установ і не є вищим навчальним закладом III - IV рівнів акредитації. Відповідач є виробничим підприємством, видами діяльності якого є виробництво готових текстильних виробів, прядіння лляних волокон, тощо, а тому на нього не покладено обов'язку відшкодовувати різницю пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; сума боргу є узгодженою, оскільки повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій відповідачем оскаржено не було, кошти у добровільному порядку до Пенсійного фонду в установлений строк не сплачено.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Приватне акціонерне товариство «Житомирльон» зареєстроване як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області.

Пенсія колишньому працівнику товариства ОСОБА_5 призначена відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області направлено відповідачу повідомлення, відповідно до якого підприємству щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року, належить сплачувати суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, колишньому працівнику ОСОБА_5 у розмірі 1445,66 грн.

Згідно розрахунку позивача, у ПрАТ «Житомирльон» наявна заборгованість з відшкодування суми витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково - технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за березень-квітень 2014 року у розмірі 2891,32 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції вважає, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано вимог процесуального права від яких прямо залежало правильне по суті вирішення справи.

Згідно ч. 9 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність» різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

В своїх рішеннях суди попередніх інстанцій покликались на те, що позивачем направлено відповідачу повідомлення № 2 від 15.01.2014 року про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на 2014 рік (з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року). У вказаному повідомленні позивач зазначив про необхідність сплатити відповідачем 50% різниці між сумою пенсії призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії колишньому працівнику товариства ОСОБА_5 Місячна сума витрат на фінансування різниці між сумою пенсій складає 1445,66 грн.

В свою чергу, як вбачається з зазначеного повідомлення № 2 від 15.01.2014 року (а.с. 9), позивач зазначив про необхідність сплати відповідачем 66,94 % різниці між сумою пенсії призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії колишньому працівнику товариства ОСОБА_5 Судами попередніх інстанцій не з'ясовано на підставі яких документів здійснено вказаний розрахунок.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди покликались на те, що відповідач не є науковою недержавною установою і не є вищим навчальним закладом III-IV рівнів акредитації, однак, подаючи позов про стягнення вищезазначених коштів, позивач покликався на те, що відповідач є державним не бюджетним підприємством.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 24.03.2004 року № 372, у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у випадках, коли відбувається перетворення в процесі приватизації державного підприємства у відкрите акціонерне товариство чи у приватне акціонерне товариство, до правонаступника переходять права і обов'язки державного підприємства, що приватизується, у тому числі й обов'язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 5 травня 2012 року у справі № 21-78а12.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7) засновником ПрАТ «Житомирльон» є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

В свою чергу судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено правовий статус підприємства відповідача, зокрема чи є ПрАТ «Житомирльон» державним підприємством чи правонаступником державного підприємства.

Крім того, судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки обставинам які викладені в постанові Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2012 року та ухвалі Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року у справі № 2-а-989/2012, на підставі яких ОСОБА_5 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі № 806/2356/14 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко

Повний текст складено 23.06.2015 року