Справа № 826/3642/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 червня 2015 року №826/3642/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправними та скасування рішень від 10.03.2015 №15/26-52-23-37, від 12.01.2015 №10/26-52-17-05-38, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнання протиправною та скасування суми податкового боргу, визначеної у податковій вимозі державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.03.2015 №2923-23;

- визнання протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про опис майна у податкову заставу від 10.03.2015 №15/26-52-23-37;

- визнання протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку 12.01.2015 №10/26-52-17-05-38;

- зобов'язання державної податкову інспекцію у Деснянському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві внести до зворотного боку інтегрованої картки позивача відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 17417,61 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 №62 відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк".

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем своєчасно та в повному обсязі нараховано, обчислено та сплачено єдиний податок, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваних рішень та вимоги.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на наявність у позивача податкової заборгованості зі сплати єдиного податку, яка виникла у зв'язку із ненадходженням до бюджету грошових коштів, перерахованих позивачем відповідно до квитанції від 13.05.2014 №62 через відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк".

Справу №826/3642/15 розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, на підставі картки особового рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, з якої вбачається податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб, винесено податкову вимогу від 10.03.2015 №2923-23 про сплату 19504,12 грн. та рішення № 15/26-52-23-37 про опис майна у податкову заставу.

Також, контролюючим органом на підставі підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України прийнято рішення від 12.01.2015 №10/26-52-17-05-38 про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Позивач не погоджується із оскаржуваними рішеннями контролюючого органу, оскільки вважає, що з наданих відповідачу документів вбачається своєчасна сплата узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, що у свою чергою підтверджується квитанцією від 13.05.2014 №62.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно із приписами підпункту 14.1.153 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. (пункт 54.5 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України є податковим боргом.

Частиною першою статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (частиною першою статті 87 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Статтею 229 Податкового кодексу України передбачено порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Так, підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: зокрема - у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 10.03.2015 №2923-23.

Підставою для винесення оскаржуваної вимоги стала податкова заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 19504,12 грн., яка виникла за наслідками несплати узгодженого податкового зобов'язання.

Одночасно, 10.03.2015 контролюючим органом прийнято рішення №15/26-52-23-37 про опис майна у податкову заставу.

Також, у зв'язку з тим, що за позивачем обліковується податковий борг протягом двох послідовних кварталів, контролюючим органом прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку від 12.01.2015 №10/26-52-17-05-38.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, позивачем самостійно у встановлені строки сплачено суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, що підтверджується копіями квитанцій від 06.02.2014 №19, від 13.05.2014 №62 та від 19.08.2014 №10026/062, наявних в матеріалах справи.

Так, за ІV квартал 2013 року позивачем сплачено податкове зобов'язання по єдиному податку у сумі 21965,90 грн., за І квартал 2014 року позивачем сплачено податкове зобов'язання по єдиному податку у сумі 17417,64 грн., за ІІ квартал 2014 року позивачем сплачено податкове зобов'язання по єдиному податку у сумі 26871,70 грн.

Згідно доводів контролюючого органу підставою для винесення оскарженої вимоги та рішень стало ненадходження коштів до бюджету за квитанцією від 13.05.2014 №62 у сумі17417,64 грн., які були перераховані через відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк".

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, 26.03.2015 звернувся із заявою до ПАТ "Старокиївський банк", якою просив повідомити про причини неперерахування сплачених заявником коштів в бюджет.

Аналізуючи підстави винесення відносно позивача оскаржуваних вимоги та рішень, суд наголошує на наступному.

Під час судового розгляду справи судом оглянуто оригінал квитанції від 13.05.2014 №62 про сплату ОСОБА_1 єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 17 417,64 грн.

Відповідно до приписів пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Слід зазначити, що під час судового розгляду справи відповідач не надав суду доказів щодо реалізації приписів пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України і застосування за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду відповідної відповідальності до банку.

В свою чергу контролюючий орган, застосовує відповідну відповідальність до платника податків, який свій обов'язок зі сплати податкового зобов'язання виконав, що фактично не заперечується відповідачем, а отже в силу приписів пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України звільняється від відповідальності за неперерахування банком коштів платника податків.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що позивачем не коректно сформовано позовну вимогу в частині «визнання протиправною та скасування суми податкового боргу, визначеної у податковій вимозі державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.03.2015 №2923-23».

Так, згідно із приписами статей 3, 17 предметом оскарження в адміністративному суді можуть бути будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що фактично позивачем оскаржується податкова вимога державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.03.2015 №2923-23 в повному обсязі.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень на якого в силу приписів статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надано суду ані картки особового рахунку платника податків (позивача), на підставі якої сформовано оскаржувану вимогу, ані розрахунку боргу. Одночасно, с письмових заперечень контролюючого органу вбачається, борг виник у зв'язку із ненадходженням до бюджету грошових коштів, перерахованих позивачем відповідно до квитанції від 13.05.2014 №62 через відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк".

Враховуючи, що наданими позивачем доказами, про самостійно сплачені, у встановлені чинним законодавством строки, суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку, спростовано висновки контролюючого органу про наявність податкового боргу, суд приходить до висновку про неправомірність формування податкової вимоги, що призвело до винесення рішення про опис майна у податкову заставу та як наслідок виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.

Вимога про зобов'язання відповідача внести до зворотного боку інтегрованої картки позивача відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 року у сумі 17417,61 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 №62 відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк" не підлягає задоволенню, оскільки в цій частині право позивача не порушене, позаяк зазначене питання контролюючим органом ще не вирішувалось.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 3, 11, 17, 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.03.2015 №2923-23.

Визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про опис майна у податкову заставу від 10.03.2015 №15/26-52-23-37.

Визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку 12.01.2015 №10/26-52-17-05-38.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.