Справа № 2-а-1043/10/0226
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1043/10/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Робак С.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Д О Д А Т К О В А ПОСТАНОВА
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого-судді: Гонтарука В. М.
суддів: Боровицького О. А. Білої Л.М.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області про виплату щомісячного підвищення у розмірі надбавки до пенсії, як дитині війни , -
ОСОБА_2 звернулась до Тульчинского районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про виплату щомісячного підвищення у розмірі надбавки до пенсії, як дитині війни.
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року скасовано, адміністративний позов, в частині, поданій поза межами шестимісячного строку на звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України, тобто за період з 09.07.2007 року по 22.05.2010 року, залишено без розгляду, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено, а саме:
визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі меншому ніж передбачено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни";
зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 23.05.2010 року по 01.11.2010 року, із врахуванням проведених виплат.
07 квітня 2014 року на адресу суду надійшла заява позивача про винесення додаткового рішення по справі. Заява мотивована тим, що при прийнятті рішення, апеляційною інстанцією не вирішено питання про зобовязання управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області проводити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування щомісячно, починаючи з листопада 2010 року. Вказана позовна вимога була предметом розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Ухвалою від 16 травня 2014 року заява позивача про винесення додаткового рішення призначена до розгляду на 03 червня 2014 року, про що належним чином повідомлено осіб, що беруть участь у справі.
Сторони в судове засідання не зявились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
02 червня 2014 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.
Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Позивач у своїй заяві про прийняття додаткового рішення просить суд доповнити зміст резолютивної частини постанови від 20 вересня 2011 року після слів "із врахуванням проведенних витрат" словами "та нараховувати пенсію ОСОБА_2, з підвищенням, щомісячно з 01.11.2010 року".
При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що суд апеляційної інстанції приймаючи постанову від 20 вересня 2011 року не вирішив чустину позовних вимог, які зазначені в пункті 4 вимог позовної заяви, а саме щодо проведення перерухунку та нарахування пенсії, щомісячно, починаючи з 1 листопада 2010 року.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
З аналізу наведеної норми випливає, що завданням адміністративного судочинства є захист вже порушених прав, а не тих прав, які можливо будуть порушені в майбутньому.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду зазначає, що заявлена вимога в частині проведення перерухунку та нарахування пенсії, щомісячно, починаючи з 1 листопада 2010 року є передчасною, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року, який набрав чинності 19 червня 2011 року, установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".
Відповідно до пункту 6 Постанови КМУ від 06.07.2011 № 745 "Про встановлення розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка законної чиності з моменту її опублікування, тобто 23.07.2011 року, установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.
Таким чином, з аналізу наведених норм та заявлених позивачем вимог у воїй заяві, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії по день припинення такого права, а саме: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування починаючи з 01 листопада 2010 року по день припинення права на таку допомогу тобто по 22 липня 2011 року.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заява про ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню із прийнняттям додаткового судового рішення.
Керуючись ст.ст. 160, 168, 195, 196, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову до постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року.
Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 01.11.2010 року по день припинення права на таку допомогу.
В іншій частині, заяву залишити без задоволення.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.
Головуючий Гонтарук В. М.
Судді Біла Л.М.
ОСОБА_3