Справа № 2а-4354/12/1370
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 9104/147937/12
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Лев-Транс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року у справі за позовом Приватного підприємства «Лев-Транс» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ДПС ( тепер Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ПП «Лев-Транс» 21.05.2012 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ДПС, в якому просило визнати нечинними податкові повідомлення-рішення від 12.03.2012 року №/6049, якими визначено зобовязання з податку на прибуток в розмірі 652,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 12.03.2012 року №/6052, яким визначено зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 567,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Приватне підприємство «Лев-Транс» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким визнати нечинним та скасувати податкові повідомлення-рішення, видані ДПС у Шевченківському районі м. Львова №/6049 про сплату 652 грн. 00 коп. податку на прибуток та №/6052 про сплату 567 грн. 00 коп. податку на додану вартість від 12 березня 2012 року.

Апелянт зазначає, що вищезазначена постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, які не досліджені судом в повному обсязі. Суд не дослідив контрагента ТОВ «Славутський покрівельний завод» з питань взаєморозрахунків та первинних документів з ПП «Лев-Транс». Не досліджено вантажоотримувачів ТОВ «Техноніколь-центр» та ТОВ «Авіста-С» по справі. Представник відповідача не володів інформацією чи давались запити інспекторами ДПІ У Шевченківському районі м. Львова до ТОВ «Славутський покрівельний завод» з питань взаєморозрахунків та ведення документації з ПП «Лев-Транс».

Також суд проігнорував наявність ТТН від 26.04.2011 року № СПЗ НОМЕР_1, № СПЗ 000000206 з відмітками вантажовідправника про відправлений вантаж, вантажоотримувачів про отриманий вантаж, як беззаперечний доказ здійсненого перевезення.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Шевченківському районі м. Львова проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Приватного підприємства «Лев-Транс»з питань взаєморозрахунків з Приватним підприємством «Поляріс Лайт» за період квітень 2011 року, за результатами якої складено ОСОБА_2 № 340/23-1/34904294. До уваги взято матеріали перевірки проведеної Алчевською ОДПІ ПП «Поляріс Лайт», згідно яких, податковим органом зроблено висновок про те, що господарські операції між ПП «Поляріс Лайт» та контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності, технічного персоналу, основних фондів, транспортних засобів.

Перевіркою досліджувались документи по взаєморозрахунках з ПП «Поляріс Лайт», а саме: реєстр податкових накладних за квітень 2011 р, договір № 984 від 26.04.2011 р., рахунок № 26/04 від 26.04.2011 року, акт виконаних робіт від 26.04.2011 року, податкова накладна № 76 від 26.04.2011 р, товаро-транспортні накладні від 26.04.2011 року № СПЗ НОМЕР_1 та № СПЗ НОМЕР_2, платіжне доручення № 1138 від 18.05.2011 р., що надані ПП «Лев Транс» на виконання листа ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 16.11.2011 року № 28997/23-213 та встановлено, що в наданих до перевірки товаро-транспортних накладних від 26.04.2011 року № СПЗ НОМЕР_1 та № СПЗ НОМЕР_2 експедитором виступало ПП «Лев Транс», відповідно замовником та вантажовідправником ТзОВ «Славутський покрівельний завод», що не відповідає умовам договору від 26.04.2011 року № 984 вП на транспортно-експедиційні послуги та надає недостовірну інформацію про надані послуги.

У зв'язку з порушеннями вимог п. 138.2 ст.138 ПК України, встановлено заниження податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року в сумі 652,00 грн., вимог п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на додану вартість за квітень 2011 року в сумі 567,00 грн., податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 12.03.2012 року № /6049, яким визначено зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 652,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 12.03.2012 року № /6052, яким визначено зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 567,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача та його контрагента ПП «Поляріс Лайт» не мали реального товарного характеру, а представлені позивачем документи в сукупності та кожен, зокрема, не є допустимими доказами господарських операцій, які у них зафіксовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

П.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не можуть бути віднесені до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 п. 198.2 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійсненні операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї з подій, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи товари/послуги та основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХГУ обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних субєктів господарської діяльності, які зобовязані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи наведене слід зробити висновок, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для зясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи ( на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити, як: назва підприємства, установи, від імені яких складено документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи видно, що 26.04.2011 року заявкою-договором № ТН від 25.04.2011 року між замовником ТзОВ «Славутський покрівельний завод» та експедитором ПП «Лев-Транс» домовлено про транспортно-експедиційне обслуговування з м. Славута Хмельницької області до м. Чернівці, відповідно до якого водієм від ПП «Поляріс Лайт» виступає ОСОБА_3, за даними транспортного засобу ДАФ номер тягача ВС 7932 АХ, номер причепа ВС 0092 ХТ.

Згідно договору, укладеного між ПП «Лев-Транс» та ПП «Поляріс Лайт» 26.04.2011 року за № 984 в П на транспортно-експедиційні послуги щодо вантажу - будівельні матеріали, за маршрутом м. Славута - м. Чернівці, водієм від ПП «Поляріс Лайт» виступає ОСОБА_3, за даними транспортного засобу ДАФ номер тягача ВС 7932 АХ, номер причепа ВС 0092 ХТ. У досліджуваному договорі відсутні будь-які дані щодо сторони договору ПП «Поляріс Лайт», а саме адреса підприємства, банківські рахунки, прізвище та посада особи, що виступає від підприємства тощо.

На підтвердження виконання договору від 26.04.2011 року за № 984 в П долучено ОСОБА_2 приймання виконаних робіт, що свідчить про прийняття виконаних робіт 26.04.2011 року.

Також, на підтвердження господарських відносин позивачем долучені товаро-транспортні накладні від 26.04.2011 року № СПЗ НОМЕР_1 та № СПЗ НОМЕР_2 згідно яких експедитором виступало ПП «Лев Транс», а замовником та вантажовідправником ТзОВ «Славутський покрівельний завод». У вказаних товаро-транспортних накладних у графі «автопідприємство» відсутній запис, в графі «дата і час розвантаження» - 27.04.2011 року 9:00:00.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що господарські операції між ПП «Лев Транс» та ПП «Поляріс Лайт» не мали місце. Оскільки, за заявкою-договором від 25.04.2011 року заздалегідь було відомо водія та транспортний засіб ПП «Поляріс Лайт», що буде здійснювати перевезення. На противагу, як зазначив представник позивача дані водія та транспортного засобу, що були відомі за договором між позивачем та ПП «Поляріс Лайт» 26.04.2011 року, згодом були дописані у договір від 25.04.2011 р., оскільки станом на 25.04.2011 р. такий не мав відомостей про водія. Перевезення будівельних матеріалів за даними ТТН відбувалося 26.04.2011 року близько 08.00 год., проте з урахуванням реальності часу, укладення договору на транспортно-експедиційні послуги між ПП «Поляріс Лайт» у більш ранній час 26.04.2011 року є не переконливим.

Крім того, договір від 26.04.2011 року за № 984 в П не містить обов'язкових відомостей однієї сторони, а саме ПП «Поляріс Лайт», у товаро-транспортних накладних відсутнє будь-яке посилання на здійснення перевезення ПП «Поляріс Лайт».

Вказані вище обставини не спростовано позивачем ні в судовому засіданні, ні при апеляційному розгляді.

Відтак, висновок суду першої інстанції , що суб'єкт владних повноважень при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень діяв згідно вимог чинного податкового законодавства є обгрунтованим, а тому колегія суддів не знаходить підстав для їх скасування.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Лев-Транс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року у справі №2а-4354/12/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2

Ухвала у повному обсязі складена 23.06.2015 року.