Справа № 826/9309/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/55848/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Голяшкіна О.В.

Донця О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся із позовом про скасування рішення від 22.05.2013 року № 317/9374 «Про надання статусу скверу земельній ділянці загальною площею 2,33 га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована між будинками АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва». В обґрунтування позову послався на невідповідність оскаржуваного рішення закону та порушення його прав цим рішенням.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року, в позові відмовлено. Рішення судів мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень міської ради.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Верховний Суд України, аналізуючи положення статті 6, а також частини другої статті 171 КАС України, у постанові від 24 лютого 2015 року №21-34а15 зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Правові акти індивідуальної дії породжують права і обов'язки тільки у тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

У зав'язку з цим Верховний Суд України дійшов висновку, що відсутність у будь-кого прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним правовим актом індивідуальної дії не породжує і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом, оскільки не стосуються його безпосередньо.

Позивач оскаржив рішення Київської міської ради, яке є правовим актом індивідуальної дії. Водночас відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку з оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист у сфері публічно-правових відносин, тобто і права на звернення із цим адміністративним позовом.

При цьому відхиляючи посилання позивача на те, що він на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2012 року, укладеного з замовником будівництва, прийняв участь у інвестуванні будівництва на земельній ділянці щодо якої прийнято оскаржуване рішення, суди правомірно зазначили, що відповідно до рішень господарських судів, що набрали законної сили, було визнано недійсними договори оренди земельних ділянок та зобов'язано повернути земельні ділянки Київській міській раді.

Наведене дає підстави вважати висновок судів про відмову в задоволенні позову обґрунтованим.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 КАС України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є Донець