Справа № 803/2090/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 876/219/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

09.10.2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" (далі- ТзОВ КПП-Інвест) звернулось до суду із адміністративним позовом до відповідача - Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі Ковельська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 травня 2014 року №, №.

Позовні вимоги ТзОВ КПП-Інвест обґрунтовує тим, що за результатами перевірки позивача відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджується із висновками податкового органу про непідтвердженість господарських операцій укладених із контрагентами, оскільки реальність таких повністю підтверджується первинними документами. Спірні господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану позивача. Відповідачу до перевірки надано всі необхідні документи, якими спростовується висновок відповідача про нереальність здійснених господарських операцій.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що в ході судового розгляду даної справи Ковельською ОДПІ доведено порушення позивачем податкового законодавства, а відтак податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2014 року №, № є правомірними, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування слід відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ТзОВ КПП-Інвест оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2015 року було відкрито апеляційне провадження у справі № 876/219/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Після відкриття апеляційного провадження та призначення справи до апеляційного розгляду, 30.04.2015 року та 09.06.2015 року на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, а 04.06.2015 року від ТзОВ КПП-Інвест надійшли клопотання про закриття провадження у справі № 803/2090/14 - у звязку із примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу ( в частині вимог, щодо яких досягнутий податковий компроміс ).

У поданих клопотаннях, сторони посилаються на те, що вони досягли примирення шляхом погодження застосування податкового компромісу відповідно до положень підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX "Перехідні положення Податкового кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи заявників у їх сукупності, вважає за необхідне клопотання позивача та відповідача задовольнити, а провадження у справі в частині досягнення податкового компромісу - закрити, з наступних підстав.

В силу ч.2 ст.203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що з 5 по 6 травня 2014 року Ковельською ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ КПП-Інвест з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток за період з 28.03.2011 року по 31.12.2012 року та з податку на додану вартість за період з 01.03.2012 року по 31.12.2013 року. За результатами перевірки складено акт від 14 травня 2014 року №339/03-06-22-37598082.

Актом перевірки встановлено порушення ТзОВ КПП-Інвест ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.44.1 ст.44, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток на загальну суму 13800, грн., в тому числі за 4-й квартал 2011 року на суму 13800,00 грн. Також встановлено порушення п.198.1, 198.3 ст.198 ПК України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678 Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2382207,00 грн., в тому числі за лютий 2013 року на 794480,00 грн., за березень 2013 року на суму 945037,00 грн. та за грудень 2013 року на суму 642690,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки від 14 травня 2014 року №339/03-06-22-37598082 Ковельською ОДПІ було прийнято податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2014 року №, №.

Податковим повідомленням-рішенням № від 27.05.2014 року платнику податків збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13800,00 грн. Податковим повідомленням-рішенням № від 27.05.2014 року позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 2977759,00 грн., в тому числі 2382207,00 грн. за основним платежем та 595552,00 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ТзОВ КПП-Інвест оскаржило їх до суду.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТзОВ КПП-Інвест (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) було укладено договір про надання інформатизаційних послуг від 05.04.2011 року, згідно якого виконавець надає Замовнику послуги інформатизаційного обслуговування, а саме: консультування з питань супроводу програмного забезпечення та надання допомоги щодо технічних аспектів комп'ютерних систем (щомісяця); розроблення індивідуальних програм забезпечення (на замовлення) та адаптування пакетів програм до специфіки потреб користувачів; розроблення веб-сторінок (на замовлення); надання послуг з системного аналізу програмування та супроводу, а також інших спеціалізованих послуг в сфері інформатизації (щомісяця).

Загальна ціна договору складається із загальної суми виконаних робіт, відповідно до вартості виконаних робіт, підтверджених актами виконаних робіт.

Додатком №1 до договору про надання інформатизаційних послуг від 05.04.2011 року передбачено ціни на послуги.

Згідно акта №1 прийняття-передачі виконаних робіт від 30.12.2011 року ОСОБА_1 в період з 05.04.2011 року по 30.12.2012 року виконав та передав послуги на загальну суму 20000,00 грн. Згідно акта №7 прийняття-передачі виконаних робіт від 27.06.2012 року ОСОБА_1 в період з 01.01.2012 року по 27.06.2012 року виконав та передав послуги на загальну суму 20000,00 грн.

Позивачем віднесені зазначені суми до адміністративних витрат відповідно в деклараціях на прибуток за ІІ-ІV квартал 2011 року та за І півріччя 2012 року.

Крім того, позивачем (Замовник) було укладено договір №ДГ-0000001 від 28.12.2011 року з ПП фірмою Консультант (Виконавець), згідно якого ПП фірма Консультант зобов'язується за плату надати позивачу послуги з проведення маркетингових досліджень.

Предметом маркетингових досліджень є можливість запровадження нових видів продукції та перспективи розвитку даної продукції в умовах існуючого ринку та можливості просування існуючої продукції на вітчизняному ринку.

Маркетингові дослідження здійснюються за наступними напрямками: можливості та перспективи ведення комерційних операцій; визначення діючих та потенційних конкурентів; загальна характеристика умов роботи конкурентів (джерела сировини та комплектуючих, наявність постачальницько-збутової мережі та ін.); загальна характеристика обігу продукції конкурентів (обсяг пропозицій, якість, ціни, сервіс, розрахунки); розрахунок цін, відомості про їх динаміку; ступінь розвитку комерційної інфраструктури (транспорт, склади, мережі, зв'язки та ін.); попит на продукцію, перспективи його розвитку; відомості про потенційних споживачів; прогноз стану кон'юнктури ринку продукції; можливість доцільність проведення рекламних компаній; прогноз стану конюнктури ринку продукції; стан і практика застосування господарського законодавства.

Згідно договору Виконавець зобовязаний надати Замовнику результати досліджень з детальним та повним описом усіх питань у відповідності до узгоджених напрямків досліджень, навести в результатах досліджень адреси, приклади розрахунків, схеми та ін.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що виконавець надає результати досліджень у вигляді інформаційного звіту на паперовому носії в прошитому і пронумерованому вигляді, а також в електронному вигляді на цифровому носії.

Згідно акта №ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.12.2011 року ПП фірма Консультант надало позивачу маркетингові послуги на загальну суму 40000,00 грн. Крім того, згідно акта перевірки від 14.05.2014 року №339/03-06-22-37598082 позивач надав інформаційний звіт Ковальсько-пресове обладнання: види, типи, дослідження ринку.

Позивачем віднесено зазначену суму до валових витрат ІV квартал 2011 року.

Перевіркою також встановлено, що ТзОВ КПП-Інвест у IV кварталі 2012 року занизило фінансові витрати, відображені у рядку 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємства, а саме занизило витрати по оплаті відсотків за користування фінансовими кредитами на суму 40000,00 грн.

За даними бухгалтерського обліку по рахунку 951 Відсотки за кредит сума нарахованих відсотків становить 353370 грн., за даними податкового обліку відображено відсотки за користування фінансовими кредитами в сумі 333370грн., тобто їх занижено на 20000 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Так, відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), обєктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 138.9, підпунктами 138.10.2 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України включають:

собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення обєкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку;

перелічені в ПК України витрати банківських установ.

Витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 ПК України).

В силу підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон №996-ХІV) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Такі ж вимоги до первинних документів встановлені пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Як наслідок, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Договори, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення є підставою для податкового та бухгалтерського обліку, якщо вони засвідчують факт вчинення господарської операції.

В контексті вищевикладених правових норм, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження господарських операцій з отримання інформатизаційних послуг від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та маркетингових послуг від ПП фірми Консультант, містять лише загальні визначення послуг та їх вартість. Інформація щодо конкретного обсягу наданих послуг, а також визначення, в чому саме полягає надання послуг, зазначених в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) з посиланням на відповідні належні докази та наявність цих доказів відсутні. Крім того, ТзОВ КПП-Інвест не надано доказів безпосереднього використання отриманих послуг в його господарській діяльності, що є визначальною підставою для віднесення тих чи інших витрат підприємства до складу валових витрат.

Так, відповідно до пункту 1.4 договору про надання інформатизаційних послуг від 05.04.2011 року, підтвердженням належного виконання робіт, означених у п.1.1 даного Договору є складання Акту приймання-передачі на окремий вид виконаних робіт. Однак, надані позивачем акти №1 прийняття-передачі виконаних робіт від 30.12.2011 року та №7 від 27.06.2012 року містять інформацію про декілька видів послуг (робіт) без їх конкретизації, тобто відсутній детальний опис кожної послуги.

Також колегією суддів встановлено, що ПП фірма Консультант, яке згідно договору №ДГ-0000001 від 28.12.2011 року про маркетингові послуги зобовязувалось надати позивачу маркетингові послуги не мало права на надання таких послуг, оскільки згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серед видів його економічної діяльності відсутні маркетингові послуги.

Відповідно до підпункту 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Отже, виконавцями маркетингових послуг можуть бути лише субєкти господарювання, які здійснюють діяльність, що відповідає нормам КВЕД (Класифікація видів економічної діяльності).

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в акті №ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.12.2011 року не конкретизований перелік наданих послуг, а також не зазначено, в чому виражено їх результат. Крім того, в цьому акті зазначено дату надання послуг - 28 грудня 2011 року, тобто день укладення договору №ДГ-0000001 від 28.12.2011 року про надання маркетингових послуг. Також, як зазначено в акті перевірки №339/03-06-22-37598082 від 14.05.2014 року, згідно представленого інформаційного звіту ПП фірмою Консультант не досліджено всіх питань, передбачених договором надання маркетингових послуг, а саме: визначення діючих та потенційних конкурентів; загальна характеристика умов роботи конкурентів (джерела сировини та комплектуючих, наявність постачальницько-збутової мережі); загальна характеристика обігу продукції конкурентів (обсяг пропозицій, якість, ціни, сервіс, розрахунки); розрахунок цін, відомості про їх динаміку; ступінь розвитку комерційної інфраструктури (транспорт, склади, мережі, зв'язки); відомості про потенційних споживачів; прогноз стану кон'юнктури ринку продукції; можливість, доцільність проведення рекламних компаній.

Як доказ виконання договору про надання маркетингових послуг позивач надає укладені ТзОВ КПП-Інвест договори купівлі-продажу, поставки №118-У від 08.10.2012 року, №ДГ-65 від 27.06.2012 року, №КП-КП-КГ-001/12-13 від 20.12.2013 року, №50/06-3-с від 01.12.2012 року, проте зазначені договори не свідчать про те, що вони укладені в звязку із виконанням договору про надання маркетингових послуг.

Доказом оплати отриманих послуг від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та від ПП фірми Консультант позивач надає акти звірки взаєморозрахунків від 31.08.2014 року із зазначеними контрагентами, з яких слідує, що заборгованості перед ними ТзОВ КПП-Інвест не має, проте ні під час перевірки, ні під час судових засідань позивач не надав доказів безпосередньої оплати зазначених послуг.

На підставі встановлених обставин справи та наявних у ній письмових матеріалів, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що наданих позивачем первинних документів недостатньо для підтвердження реальності здійснення господарських операцій з отримання послуг, а тому ТзОВ КПП-Інвест завищено валові витрати за період з 28.03.2011 року по 31.12.2012 року на суму 80000,00 грн., з них за 4 квартал 2011 року на суму 60000,00 грн., за 2 квартал 2012 року в сумі 20000,00 грн.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач у рядку 06.4 Декларації Фінансові витрати зазначив суму 333370,00 грн., оскільки за період з 28.03.2011 року по 31.12.2012 року здійснював витрати по оплаті відсотків за користування фінансовими кредитами у сумі 333370,00 грн. Проте за даними бухгалтерського обліку по рахунку 951 сума нарахованих відсотків становить 353370,00 грн., тобто розбіжність між даними бухгалтерського та податкового обліку становить 20000,00 грн., а тому позивач допустив порушення пункту 138.1 статті 138 ПК України, в результаті чого занизив валові витрати на суму 20000,00 грн.

Як наслідок, в результаті виявлених порушень позивачем податкового законодавства Ковельською ОДПІ правомірно встановлено заниження ТзОВ КПП-Інвест податку на прибуток на загальну суму 13800,00 грн.

Крім того, актом перевірки №339/03-06-22-37598082 від 14.05.2014 року встановлено заниження суми податкового зобовязання на загальну суму 1000000,00 грн. в тому числі за листопад 2013 року на 610833,00 грн., за грудень 2013 року на 389167,00 грн. та завищення податкового кредиту на загальну суму 1629167,00 грн., в тому числі завищення за лютий 2013 року на 981667,00 грн., за березень 2013 року на 983333,00 грн. та заниження за листопад 2013 року на суму 335833,00 грн.

Судом встановлено, що Ковельською ОДПІ в жовтні 2013 року були проведені перевірки ТзОВ КПП-Інвест, про що були складені акти від 29.10.2013 року №379/22-37598082 та від 30.10.2013 року №385/22-37598082.

Актом перевірки від 29.10.2013 року №379/22-37598082 Про результати документальної позапланової перевірки ТзОВ КПП-Інвест з питань правильності визначення відємного значення податку на додану вартість за червень 2013 року встановлено порушення позивачем статей 655, 662, 663, 664 ЦК України, пункту 44.1 статті 44, п.50.1 статті 50, статей 185, 188, 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з ПДВ на суму 1000000,00 грн. та завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту на суму 366666,00 грн.

Причиною виникнення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту в червні 2013 року є перевищення обсягів придбання товарів над обсягами їх реалізації.

Перевіркою встановлено завищення ТзОВ КПП-Інвест податкового зобов'язання з ПДВ за червень 2013 року на суму 633333,00 грн. по операціях, проведених із ТзОВ Іфріт та завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 1000000,00 грн. по операціях, проведених із ТзОВ Восток-Транзіт, в результаті чого визначено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2013 року на 366666,00 грн. (ряд. 19 декларації) та перевіркою підтверджено задекларовану платником податку суму від'ємного значення ПДВ (ряд.24 декларації) в розмірі 230261,00 грн.

Так, згідно поданого уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2013 року товариством відкориговано податковий кредит в сторону зменшення на суму 225000,00 грн. та зменшено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на суму 225000,00 грн.

З урахуванням проведених коригувань ТзОВ КПП-Інвест за червень 2013 року задекларовано податкові зобовязання на суму 633333,00 грн., податковий кредит 775000,00 грн., відємне значення різниці між сумою податного зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 141667,00 грн., залишок відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду на суму 230261,00 грн.

Актом перевірки від 30.10.2013 року №385/22-37598082 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ КПП-Інвест з питань правильності визначення задекларованих сум ПДВ в податкових деклараціях з ПДВ за липень та серпень 2013 року встановлено порушення платником податків пункту 44.1 статті 44, статей 185, 188, 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, статей 655, 662, 663, 664 ЦК України, в результаті чого за липень 2013 року завищено суму податкового зобовязання з ПДВ на суму 368106,00 грн., завищено суму податкового кредиту з ПДВ на суму 26 грн. та завищено позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту на суму 368080,00 грн.

Крім того, за серпень 2013 року встановлено завищення суми податкового зобовязання з ПДВ на суму 228467,00 грн., завищення податкового кредиту на суму 225000,00 грн., завищення позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 3467,00 грн.

Так, за результатами перевірки за липень 2013 року встановлено завищення ТзОВ КПП-Інвест суми податкового зобов'язання з ПДВ на 368106,00 грн., в тому числі по операціях, проведених з ТзОВ Іфріт та завищення суми податкового кредиту з ПДВ на 26 грн., в результаті чого завищено за цей період позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на суму 368080 грн. та встановлено заниження суми відємного значення з ПДВ (ряд.24 декларації) на 226413 грн. та за серпень 2013 року встановлено завищення ТзОВ КПП-Інвест суми податкового зобов'язання з ПДВ на 228467 грн. по операціях, проведених із ТзОВ Ковельська кузня та завищення суми податкового кредиту на 225000 грн. по операціях, проведених із ТзОВ Восток-Транзіт, в результаті чого товариством завищено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 3467 грн. та, з урахуванням показників звітних податкових декларацій з ПДВ, визначено заниження суми від'ємного значення з ПДВ (ряд.24 декларації) за серпень 2013 року на 229880 грн.

В акті перевірки №339/03-06-22-37598082 від 14.05.2014 року Ковельська ОДПІ зазначає, що позивач порушив вимоги наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678 Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, оскільки не відобразив результати вищевказаних перевірок податкового органу щодо збільшення залишку від'ємного значення у рядку 21.3 податкової декларації з ПДВ за листопад 2013 року ТзОВ КПП-Інвест. В поданій податковій декларації з ПДВ за листопад 2013 року позивач здійснює коригування податкових зобов'язань в сторону їх зменшення на суму 610833,00 грн. по операціях, проведених із ТзОВ Іфріт в червні 2013 року та податкового кредиту в сторону його зменшення на суму 335833,00 грн. ПДВ по операціях, проведених із ТзОВ Восток-Транзіт в червні 2013 року та в податковій декларації з ПДВ за грудень 2013 року здійснює коригування податкових зобов'язань в сторону їх зменшення на суму 389167,00 грн. по операціях, проведених із ТзОВ Іфріт в червні-липні 2013 року.

ТзОВ КПП-Інвест зазначає, що висновки актів перевірок від 29.10.2013 року №379/22-37598082 та від 30.10.2013 року №385/22-37598082 зроблені без врахування поданих ТзОВ КПП-Інвест 16 жовтня 2013 року уточнюючих розрахунків за червень, липень та серпень 2013 року, які в судовому порядку визнані податковою звітністю відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/6757/14 від 10.06.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2014 року по тій же справі. Водночас з наданих відповідачем в судовому засіданні витягів з електронної бази даних ДПІ реєстри податкових накладних, по яких позивачем проводилось коригування податкових зобовязань слідує, що по ряду одних і тих самих податкових накладних позивач включає різні суми витрат в різні податкові періоди, при цьому податкові накладні одні й ті ж самі.

Податковим органом також встановлено, що ТзОВ КПП-Інвест не здійснило коригування податкового кредиту з податку на додану вартість в результаті повернення йому ТзОВ Компанія Конкурент та ТзОВ Запад-Транзіт сум передоплати за товар згідно договорів купівлі-продажу металопрокату, у звязку з чим порушив пункти 198.1, 198.3 ст.198 та статтю 192 ПК України, не скоригувавши податковий кредит на дату повернення передоплати.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 181 ПК України (чинного з 01.01.2011 року), податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ КПП-Інвест та ТзОВ Запад-Транзіт було укладено договір купівлі-продажу металопрокату №КП-3тр-КП-001/11-12 від 20.11.2012 року та на його виконання ТзОВ КПП-Інвест платіжним дорученням від 21.11.2012 року перерахувало кошти в сумі 5890000,00 грн., в тому числі ПДВ 981667,00 грн.

На здійснену передплату ТзОВ Запад-Транзіт виписало позивачу податкову накладну №9 від 21.11.2012 на загальну суму 5890000 грн., в тому числі ПДВ 981667 грн., а ТзОВ КПП-Інвест по даній податковій накладній податок на додану вартість в сумі 981667 грн. віднесло до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2012 року.

Перевіркою встановлено, що ТзОВ Запад-Транзіт металопрокат не поставлено та у лютому 2013 року грошові кошти в сумі 5890000 грн., в тому числі ПДВ 981667 грн., повернуло на рахунок ТзОВ КПП-Інвест.

Розрахунок коригування до податкової накладної №9 від 21.11.2012 року ТзОВ Запад-Транзіт не виписано, так як 23.11.2012 року анульовано свідоцтво про реєстрацію ТзОВ Запад-Транзіт як платника податку на додану вартість.

Відповідач вважає, що оскільки по податковому обліку з податку на додану вартість вказані операції з повернення передоплати в сумі 5890000 грн. у лютому 2013 року позивачем не відображено, а задекларований податковий кредит в сумі 981667 грн. на дату повернення передоплати не скориговано, тому платником податків завищено суму податкового кредиту за лютий 2013 року на 981667 грн. та, відповідно, по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.24 Декларації) на суму 187187 грн. та занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет (ряд.25 Декларації) на 794480 грн.

Із матеріалів справи слідує, що ТзОВ КПП-Інвест також було укладено договір поставки металопрокату №КП-КК-КП-001/11-12 від 12.11.2012 року з ТзОВ Компанія Конкурент. На його виконання позивач платіжним дорученням від 20.11.2012 року перерахував ТзОВ Компанія Конкурент грошові кошти в сумі 5900000 грн., в тому числі ПДВ 983333 грн.

ТзОВ Компанія Конкурент на отриману передплату за придбання металопрокату виписало ТзОВ КПП-Інвест податкову накладну №26 від 20.11.2012 року на загальну суму 5900000 грн., в тому числі ПДВ 983333 грн. ТзОВ КПП-Інвест вказана сума ПДВ по даній податковій накладній була включена в реєстр отриманих податкових накладних та, відповідно, до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2012 року.

Перевіркою встановлено та не заперечується сторонами, що ТзОВ Компанія Конкурент металопрокат не поставило та в березні 2013 року суму передплати за металопрокат в розмірі 5900000 грн., в тому числі ПДВ 983333 грн. повернуло на рахунок ТзОВ КПП-Інвест.

Згідно податкового обліку вищевказані операції з повернення суми передплати на адресу ТзОВ КПП-Інвест в сумі 5900000 грн. ТзОВ Компанія Конкурент не відобразило та розрахунок коригування до податкової накладної №26 від 20.11.2012 року не здійснило, так як 26.11.2012 року анульовано свідоцтво про реєстрацію ТзОВ Компанія Конкурент як платника податку на додану вартість.

ТзОВ КПП-Інвест операції з повернення йому передоплати в сумі 5900000 грн. по податковому обліку з податку на додану вартість у березні 2013 року не відобразило та задекларований у листопаді 2013 року по першій події податковий кредит в сумі 983333 грн. на дату повернення передплати не скоригувало. У звязку з цим відповідач вважає, що відповідач порушив пункти 198.1, 198.3 ст.198 та статтю 192 ПК України, а тому завищив суму податкового кредиту за березень 2013 року на 983333грн., в результаті чого по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2013 року завищив від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) на 38296 грн. та занизив суму ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет (ряд. 25 Декларації) на 945037 грн.

Позивач вважає, що оскільки на момент повернення йому зазначених сум передплат за товар свідоцтва про реєстрацію ТзОВ Запад-Транзіт та ТзОВ Компанія Конкурент як платників податку на додану вартість були анульовані, тому керуючись спеціальною нормою пункту 192.2 статті 192 ПК України ТзОВ КПП-Інвест не мало технічної можливості здійснити зменшення податкового кредиту за згадані податкові періоди.

Проте, з такою позицією позивача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 192.1 статті 192 ПК України передбачено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг (підпункт 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України).

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку (підпункт 192.1.2 пункту 192.1 статті 192 ПК України).

В контексті вищенаведеного слід зазначити, що єдине виключення із пункту 192.1 статті 192 ПК України врегульовано пунктом 192.2 статті 192 ПК України, де встановлено, що постачальник товарів (послуг) не має права на коригування суми податкових зобов'язань, якщо на кінець звітного періоду, в якому був проведений перерахунок, він не був платником податку на додану вартість. В даному випадку таке виключення не може застосовуватися до позивача, так як на кінець звітного періоду він був платником податку на додану вартість, а тому був зобовязаний зменшити суми податкових кредитів за податкові періоди, на які припадали повернення попередньої оплати за товар.

Як наслідок, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку, Ковельською ОДПІ правомірно збільшено задекларовані ТзОВ КПП-Інвест суми податкових зобов'язань за листопад 2013 року на 610833 грн. та за грудень 2013 року на 389167 грн., зменшено задекларовані суми податкового кредиту за лютий 2013 року на 981667 грн. і за березень 2013 року на 983333 грн. та збільшено податковий кредит за листопад 2013 року на суму 335833 грн. та, з урахуванням показників звітних податкових декларацій з податку на додану вартість, донараховано 2382207 грн. податку на додану вартість, в тому числі за лютий 2013 року - 794480 грн., за березень 2013 року - 945037 грн. та за грудень 2013 року на суму 642690 грн.

Надавши юридичну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, що беруть участь у справі, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що в ході судового розгляду даної справи Ковельською ОДПІ доведено порушення ТзОВ КПП-Інвест податкового законодавства, а відтак податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2014 року №, № є правомірними, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування слід відмовити.

Однак, в ході апеляційного розгляду справи виникли обставини для закриття провадження у справі № 803/2090/14 - у звязку із примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу ( в частині вимог, щодо яких досягнутий податковий компроміс ).

Так, відповідно до ч.3 ст.51 КАС України, сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

В силу п.3 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо сторони досягли примирення.

В контексті наведених процесуальних норм колегією суддів встановлено, що 15.04.2015 року ТзОВ КПП-Інвест звернулося до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області із заявою про досягнення податкового компромісу.

24.04.2015 року за наслідком розгляду заяви податковим органом було прийнято Рішення про погодження застосування податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, - до податкових повідомлень-рішень за № та № НОМЕР_1 від 27.05.2014р. на загальну суму 1753317,00 грн., та визначено податкові зобовязання в розмірі 5%, які підлягають сплаті до бюджету, з податку на прибуток в сумі 690,00 грн, та з податку на додану вартість в сумі 86975,85 грн.

Слід зазначити, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно п.2 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, сума заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

В силу п.7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобовязання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобовязань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобовязання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобовязання вважається неузгодженим.

Відповідно до пункту 11-2 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, відповідно до підрозділу 9.2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Згідно п.8 підрозділу 9-2 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених сум податкових зобовязань.

На підставі вищевикладеного судом апеляційної інстанції встановлено, що ТзОВ КПП-Інвест сплачено суму податкового зобовязання, що визначено податковими повідомленнями-рішеннями за № та № НОМЕР_1 від 27.05.2014р., у розмірах : 690,00 грн - податку на прибуток та 86975,85 грн. - податку на додану вартість, та сторонами, що беруть участь у справі подано клопотання про закриття провадження у справі у звязку з примиренням внаслідок досягнення податкового компромісу.

Тому, оскільки сторонами по справі досягнуто податкового компромісу стосовно заниження суми податку на прибуток на загальну суму 13800 грн, в т.ч. за 4-й квартал 2011 року на 13800 грн., заниження податку на додану вартість на суму 1 739 517 грн., зокрема за лютий 2013р. на суму 794 480,00 грн., березень 2013р. -945 037,00 грн. суд апеляційної інстанції на підставі ч.3 ст.51 КАС України, п.3 ч.1 ст.157 КАС України та пункту 11-2 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та відповідача у справі та закрити провадження у справі № 803/2090/14, у звязку з примиренням сторін внаслідок досягнення податкового компромісу (в частині досягнення податкового компромісу).

В силу ч.2 ст.203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 157, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" задовольнити частково.

Клопотання Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" про закриття провадження у справі № 803/2090/14, у звязку із досягненням податкового компромісу задовольнити.

Провадження у справі № 803/2090/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП-Інвест" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення № від 27.05.2014р. про визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 13800 грн. та податкового повідомлення рішення № від 27.05.2014р. в частині донарахування грошового зобовязання в розмірі 1 739 517 грн., зокрема за лютий 2013р. на суму 794 480,00 грн., березень 2013р. - 945 037,00 грн. закрити, визнавши постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 р. по справі № 803/2090/14 в цій частині нечинною.

В решті постанову суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 23.06.2015 року.