Справа № 2а-9857/12/2670
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/9991/79408/12

К/9991/75057/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

здійснивши попередній розгляд касаційних скарг Київської регіональної митниці та товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна"

до Київської регіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про скасування рішення, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" звернулося з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митних декларацій, рішення про визначення митної вартості товарів та зобов'язання повернути зайво сплачену суму податку на додану вартість.

Позов мотивовано тим, що відповідачем при винесенні рішення щодо визначення митної вартості товарів були порушені вимоги законодавства, оскільки митна вартість заявлена позивачем, була підтверджена документально. При цьому відповідачем порушено процедуру проведення консультацій з декларантом, застосовано резервний метод визначення митної вартості без застосування та обґрунтування попередніх, у зв'язку з цим рішення митниці є протиправними.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 вересня 2012 року в задоволені адміністративного позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що митниця діяла на підставі та у межах наданих їй повноважень.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Карту відмови митниці від 31.01.2012 року №100190000/2/00231. Визнано протиправним та скасовано рішення митниці від 31.01.2012 року №№100190000/2012/310041/2 про визначення митної вартості товару. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість відмолено.

Суди дійшов висновку, що заявлена позивачем митна вартість була підтверджена документально, а недотримання митницею процедури консультацій при визначені митної вартості товарів та послідовного застосування методів визначення митної вартості було неправомірним.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій митниця просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Також, до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій товариство просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в стягненні сум надмірно сплаченого податку на додану вартість та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення вимог, посилаючись при цьому на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

На касаційну скаргу товариства надійшло заперечення державного казначейства, в якому останнє вважає рішення щодо відмови у стягнення сплачених сум таким, що ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.01.2012 року ТОВ «Аскоп-Україна» згідно вантажної митної декларації №100190000/2012/308384 від 31.01.2012 року пред'явило Київській регіональній митниці до митного оформлення товар «Риба охолоджена лосось (сьомга) атлантичний (Salmo Salar) ціла, патрана з головою» виробництва Норвегії в кількості 15842,00 кг. за кодом УКТЗЕД .

Митна вартість даного товару була задекларована позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (метод 1).

31.01.2012 року відповідач відмовив позивачу в митному оформленні задекларованого товару, оформивши відповідну картку відмови №100190000/1/03782. Підставою відмови було рішення №100190000/2012/310041/2 від 31.01.2012 року про визначення митної вартості товару за резервним методом.

У зв'язку з цим, позивач змушений був подати до митниці нову вантажну митну декларацію №100190000/2012/308437 від 31.01.2012 року, заповнену з урахуванням митної вартості товару, визначеної митним органом в розмірі 134181,74 доларів США або 1072071,85 грн. та сплатити суму ПДВ.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи Київської регіональної митниці правомірно здійснили коригування митної вартості товару, який переміщувався позивачем через митний кордон України, діючи в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством України.

Задовольняючи частково позов товариства, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявлена позивачем митна вартість була підтверджена документально, а недотримання митницею процедури консультацій при визначені митної вартості товарів та послідовного застосування методів визначення митної вартості було неправомірним.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що товариством надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару повний перелік документів, що міститься у п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору.

Митницею не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 267 МК.

Крім того митницею не підтверджено належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Докази, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

У постанові від 11 вересня 2012 року у справі № 21-262а12 Верховний Суд України зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що товариством подано митниці достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 267 МК. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно.

Щодо посилань товариства на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість, слід зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 квітня 2014 року у справі № 21-29а14, у випадку, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618 та Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Отже висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про повернення надміру сплачених сум у спорі про оскарження рішення митного органу про визначення митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій, є правомірним.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Київської регіональної митниці, товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" - залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

О.В. Голяшкін