Справа № 350/1624/14-а (2а/35057/14)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м.Київ К/800/18727/15,К/800/18719/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Донця О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного адмністративного суду від 24 березня 2015 року у справі №350/1624/14-а (2а/35057/14) за позовом ОСОБА_2 до Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області в якому просила визнати дії відповідача в особі сільського голови села Грабів Рожнятівського району Чекіт Галини Петрівни, щодо відмови від підпису технічної документації із землеустрою про встановлення меж земельної ділянки протиправними; зобов'язати відповідача в особі сільського голови села Грабів Рожнятівського району Чекіт Галину Петрівну підписати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд виготовленої для ОСОБА_2, ПП "ГЕОУКРПРОЕКТ".

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Грабівської сільської ради від 30 грудня 1997 року її надано у приватну власність безплатно для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд 0,08 га. землі, якою користується по даний час. Рішенням відповідача від 09.02.2014р. №276-16/2014 наданий позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться у селі Грабів по вул. І.Франка, 547. Після виготовлення технічної документації і її підписання суміжними землекористувачами вона звернулася до відповідача в особі сільського голови, яка відмовилася від підпису технічної документації.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2014 року в заявленому позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції заявлений позов задоволений.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та Грабівська сільська рада Рожнятівського району Івано-Франківської області звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судрм норм матеріального та процесуального права, залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до рішення Грабівської сільської ради від 30.12.1997 року "Про приватизації земель" ОСОБА_2 надана в приватну власність безоплатно земельна ділянка для обслуговування будинку та господарських будівель і споруд загальною площею 0,08 га.

Рішенням Грабівської сільської ради від 09.02.2014 року №276-16/2014 наданий дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться в с.Грабів по вул. І.Франка, 547.

На замовлення позивача ПП "Геоукрпроект" виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Позивачем подана технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для підписання до Грабівської сільської ради, однак, остання відмовилася у її підписанні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 в кадастрову зйомку земельної ділянки включила проїзд, визнаний судом як громадський, а згідно Земельного кодексу громадські території передавати у приватну власність забороняється.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що згідно викопіровки із Проекту впорядкування присадибних та громадських земель села Грабів, затвердженого Рожнятівським райвиконкомом від 27.05.1981 року та перенесено в натуру 30.05.1981 року та викопіровки з генерального плану села Грабів (1975 року) підтверджується те, що садиби гр. ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розділяє громадська дорога.

Підставою для відмови у затвердженні документації щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 було те, що позивач має намір набути право власності на земельну ділянку, що включає в себе громадською дорогу.

Разом з тим, з листа-відповіді Грабівської сільської ради від 29.01.2014 року №18/02-26 позивач користується земельною ділянкою площею 0,08 га, розмір якої її і в виділявся у власність, заїзд спільного користування, яким користується гр.ОСОБА_1, не передбачений, а лише нанесений на карті впорядкування присадибних та громадських земель села Грабів, затвердженого Рожнятівським райвиконкомом від 27.05.1981 року. Громадська дорога проходить між суміжними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Судом апеляційної інстанції також встановлено на підставі наданих відповідачем доказів, що земельна ділянка ОСОБА_4 згідно записів у земельних книгах становить 0,05 га. Однак, із зйомки її земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_4 становить не 0,05 га, а 0,067 га, а сільська рада запропонувала ОСОБА_2 за рахунок її земельної ділянки виділити проїзд (громадську дорогу), який визнаний судом.

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

Судом встановлений факт збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_4, а не позивача.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові виходив з того, що дії відповідача правомірні, оскільки ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні громадською дорогою і її позовні вимоги не знайшли підтвердження.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов послався на ті обставини, що не доведений факт захоплення позивачем громадської дороги при виготовленні технічної документації на присадибну земельну ділянку, якою користується ОСОБА_2 на підставі відповідних рішень про виділення земельної ділянки у власність та надання дозволу на розробку техдокументації на земельну ділянку, яка погоджена у встановлений законом порядок, тому бездіяльність відповідача щодо відмови у підписанні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо відмови у підписанні відповідачем технічної документації на земельну ділянку, надану рішенням ради у власність позивачу для обслуговування будинку, виготовлену та узгоджену відповідно діючого законодавства.

Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно частини 3 цієї статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст.118 ЗК України.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно з частинами 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно ст.186 ЗК України розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку: прогнозні матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схеми землеустрою після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; проекти створення нових землеволодінь і землекористувань після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки; проекти землеустрою сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, особистих селянських, фермерських господарств після погодження їх із сільськими, селищними, міськими радами або районними державними адміністраціями розглядаються і затверджуються власниками землі або землекористувачами; робочі землевпорядні проекти, пов»язані з упорядкуванням, докорінним поліпшенням та охороною земель, раціональним їх використанням, розглядаються і затверджуються замовниками цих проектів.

Пунктами 8, 9 статті 118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов»язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ст.56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Отже, одним із складових технічної документації із землеустрою є план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки.

Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем у відповідності з вищенавведеними законодавчими нормами виготовлений проект технічної документації із землеустрою та погоджений із суміжними землевласниками -фізичними особами і відповідним органами.

Підставою для відмови у підписанні технічної документації із землеустрою земельної ділянки позивача є посилання сільської ради на включення нею у площу земельної ділянки громадської дороги.

Однак, на підставі встановлених обставин справи та доданих відповідачем документів ОСОБА_2 виготовила технічну документацію на земельну ділянку розміром, яка її була надана рішенням сільської ради у власність для обслуговування будинку, вказаною земельною ділянкою вона тривалий час користується. Факту включення позивачем у площу земельної ділянки громадської дороги документально не встановлено. Разом з тим, встановлений факт збільшення площі земельної ділянки суміжного землекористувача.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обгрунтованим висновки суду апеляційної інтсанції, що бездіяльність відповідача щодо відмови у підписанні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки є неправомірною, а позивач має законні підстави для отримання у приватну власність виділенну її земельну ділянку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адмністративного суду від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: