Справа № 826/7118/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7118/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой-сервіс» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з транспортного засобу марки MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, 2008 року виробництва, державний номерний знак АА9340НО, номер шасі (кузову) JMYLYV97W8J712904, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС405864, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19 серпня 2008 року.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «КУА «Комплексний фінансовий сервіс» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой-Сервіс» укладено кредитний договір № 0.

З метою забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань ТОВ «Градострой-Сервіс» за кредитним договором, 21 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (заставодержатель) та TOB «Градострой-Сервіс» (заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу № 136613, за умовами якого заставодавець передає в заставу рухоме майно - транспортний засіб: Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 року випуску, державний номер АА9340НО, реєстраційний номер шасі (кузову) JMYLYV97W8J712904, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС405864, виданий ВРЕР-8 УДАЇ в м. Києві 19.08.2008 року.

11.09.2008 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №7892703 заставу вищевказаного транспортного засобу як приватне обтяження.

02.07.2014р. між TOB «Компанія управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» та ПАТ «УкрСиббанк» (який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») укладено договір № 10 про відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідно до умов якого TOB «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс», як новий кредитор, набув право вимоги на основні суми та проценти, інші суми до сплати та будь-які інші права за кредитним договором №0 від 12.08.2008 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой-Сервіс».

Крім того, 02.07.2014 року між TOB «Компанія управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» та ПАТ «УкрСиббанк» також укладено договір про відступлення права вимоги №1 за договором застави транспортного засобу, за яким новий кредитор набув усі права вимоги за договором застави транспортного засобу №136613 від 12.08.2008 року.

Заміна обтяжувана за договором застави також зареєстрована 03.07.2014 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

При реалізації своїх інтересів та наданих законодавством заставодержателю прав TOB «Компанія управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» дізналось про наявність в базі органів ДАІ арешту заставленого транспортного засобу, який був накладений на виконання постанови ВДВС Печерського РУЮ м. Києва від 26.01.2015 року ВП № 44063326.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази є достатніми для висновку про те, що право вимоги за зобов'язаннями по договору застави від 21.08.2008 року за рахунок заставленого майна, а саме: транспортного засобу марки MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, 2008 року виробництва, державний номерний знак АА9340НО, номер шасі (кузову) JMYLYV97W8J712904, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС405864, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19 серпня 2008 року, виникло у позивача до винесення судового рішення про стягнення коштів з ТОВ «Градострой-Сервіс» на користь ПАТ «Київський завод «Радар», а відтак арешт автомобіля згідно постанови ВП44063326 від 26.01.2015 року ВДВС Печерського РУЮ м. Києва є таким, що здійснений у на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, а відтак є правомірним.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову, з огляду на наступне.

Особливості звернення стягнення на заставлене майно передбачені в ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 54 цього Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до частини третьої статті 54 зазначеного Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Частиною четвертої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5.3.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, вказано, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Таким чином, положення вказаної статті регламентують саме порядок та допустимість звернення стягнення на майно боржника в порядку примусового виконання, що згідно з приписами цієї статті допускає стягнення заставленого майна боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, лише у конкретно визначених випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, право застави виникло 21.08.2008 року до винесення судового рішення про стягнення коштів з боржника, оскільки наказ Господарського суду м. Києва № 910/15258/13 (за яким відкрито виконавче провадження ВП № 44063326) виданий 10.09.2013 року.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України - в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 593 Цивільного кодексу України передбачено, що право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Водночас, правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна врегульовано положеннями Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (надалі Закон), яким передбачено пріоритет обтяження рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит.

Так, ст. 11 Закону передбачено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. В той же час, ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону встановлено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. В ч. З ст. 12 Закону зафіксовано, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Ст. 15 Закону встановлює, що обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше.

Всупереч вказаним нормам, державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ міста Києва не було виконано вимог закону, а саме: не перевірено перед вжиттям виконавчих дій щодо арешту майна, наявність інших заборон відчуження рухомого майна, не повідомлено заставодержателя про вжиття виконавчих дій.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, однак письмової відповіді позивач не отримав, а усно було роз'яснено про право звернення до суду.

Листом від 04.03.2015 p., який був залишений на особистому прийомі начальнику відповідача, позивач звернувся саме з проханням про зняття арешту за постановою начальника, керуючись приписами ч.3 ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", однак жодної відповіді позивач не отримав.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова ВДВС Печерського РУЮ м. Києва щодо арешту транспортного засобу автомобіля MITSUBISHI PAJERO від 26.01.2015 року прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови

Крім того, колегія суддів зазначає, що фактично предметом спору у даній справі є постанова державного виконавця відповідно до якої було накладено арешт на автомобіль.

Згідно з п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб»єкта владних повноважень та про скасування такого рішення.

Враховуючи вищевикладені доводи, а також, враховуючи вимоги частини 2 статті 11 КАС України, судова колегія вважає за необхідне для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною і скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві №44063326 від 26.01.2015 року про накладення арешту на транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, 2008 року виробництва, державний номерний знак АА9340НО, номер шасі (кузову) JMYLYV97W8J712904, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС405864, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19 серпня 2008 року.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасувати її та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів-,

П О СТ А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві №44063326 від 26.01.2015 року про накладення арешту на транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, 2008 року виробництва, державний номерний знак АА9340НО, номер шасі (кузову) JMYLYV97W8J712904, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС405864, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19 серпня 2008 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 24 червня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.