Справа № 2а-1843/10/2570
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1843/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Вівдиченко Т.Р.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові, в якому просить суд стягнути з відповідача, за період з червня 2009 року по лютий 2010 року, відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання; пенсій, пов'язаних з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; матеріальної допомоги на поховання особам, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, та померли, в сумі 547960,62 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові витрати на виплату і доставку пенсій по інвалідності в зв'язку з трудовим каліцтвом за період з червня 2009 року по лютий 2010 року в сумі 15191 грн. 28 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати. Позивач просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем в період з червня 2009 року по лютий 2010 року направлялися відповідачу акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

До вказаних актів позивачем були включені суми, пов'язані з виплатою та доставкою пенсії особам, які отримали травму в Росії, Білорусії та Естонії; суми підвищення, виплаченого згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 № 198 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та витрати на її доставку; суми щомісячної державної адресної допомоги до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та витрати на її доставку; суми матеріальної допомоги на поховання та витрати на її доставку.

Зазначені суми витрат не були прийняті до заліку відповідачем, що підтверджується таблицями розбіжностей.

Позивач, вважаючи вказані дії відповідача протиправним, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 1 статті 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за пенсійним страхуванням надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Пунктом 4 статті 25 Основ визначено, що за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат (частина четверта статті 26 Основ).

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також закріплено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно частини другої статті 2 Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії призначаються: а) по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання незалежно від стажу роботи; б) по інвалідності внаслідок загального захворювання при наявності стажу роботи, необхідного за віком на день встановлення інвалідності.

Абзацами другим та третім пункту 3 Прикінцевих положень Закону відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги. Уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду відшкодовувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідуються та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надані суду документи, які підтверджують факт настання страхового випадку з травмою на виробництві громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які мають право на пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно абзацу восьмого пункту 3 Прикінцевих положень Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що страхувальником, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР є Фонд, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України зобов'язаний йому відшкодувати витрати.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на виплату і доставку пенсій по інвалідності в зв'язку з трудовим каліцтвом в сумі 15191,28 грн.

Разом з тим, згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Отже, щомісячна державна адресна допомога, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008 № 265, не передбачена у вказаному переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4, визначено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 № 198 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено у 2009 році з 1 квітня підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (далі - підвищення), у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні, а з 1 жовтня - до 28,4 гривні.

Пункт 4 вказаного Порядку відшкодування має вичерпний перелік витрат, що підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Пенсійному фонду України - підвищення до пенсії в розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 № 198 серед них відсутнє.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно пункту 2 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 № 826, витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Постанови Правління Фонду від 06.03.2006 № 13 «Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що витрати на поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання, у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «з» пункту 1.1. Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 № 212 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на медико-соціальні експертні комісії серед іншого покладено обов'язки встановлення причинного зв'язку смерті інвалідів з наслідками раніше отриманого каліцтва чи професійним захворюванням.

Отже, Пенсійний фонд України має право на відшкодування Фондом соціального страхування сум витрат на виплату допомоги на поховання лише у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, відшкодування має здійснюватися за наявності обов'язкового причинного зв'язку смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, який має підтверджуватись висновками відповідних медичних закладів.

Враховуючи те, що висновок стосовно наявності відповідного причинного зв'язку наданий не був, у відповідача відсутні підстави для відшкодування виплаченої позивачем допомоги на поховання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволенні позовної вимоги в частині відшкодування відповідачем витрат державної адресної допомоги, підвищення до пенсії та допомоги на поховання.

В свою чергу, доводи апелянтів спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 25.06.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Міщук М.С.

Вівдиченко Т.Р.