Справа № 2-а-180/11
Суддя: Фартух О. І.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-180/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2011 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Фартух О.І., розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 1832 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі Вінницької області про визнання бездіяльності управління Пенсійного Фонду України у Піщанському районі щодо ненарахування та невиплати щомісячного підвищення як дитині війни протипрвною, зобов"язання проведення перерахунку та виплати призначених виплат як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі Вінницької області щодо ненарахування і невиплати несплаченої державної соціальної допомоги їй як дитині війни (30 % надбавки до пенсії) з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31грудня 2010 року та зобовязати управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі нарахувати йому до виплати і виплатити у повному обсязі недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну 30 % надбавку, що передбачена ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відповідно до ст.28 цього закону, починаючи з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року в сумі 4774,32 грн .

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона відноситься до категорії діти війнита відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнимає право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Позивач також вказав, що відмова відповідача грубо порушила його законні права, позбавила права отримувати щомісячну допомогу до пенсії в належному розмірі, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача.

В письмових запереченнях, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи, що управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі діяло в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Крім того, чинним законодавством не визначений мінімальний розмір пенсії, що є необхідним для здійснення вказаного перерахунку та в ПФУ відсутні відповідні кошти для цих виплат. Разом з тим, відповідач, посилаючись на ст. 99 КАС України зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду. Виходячи з викладеного, відповідач робить висновок, що вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивачка знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Піщанському районі і отримує пенсію за віком.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війнидитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше18 років. Позивачка народилась 12 січня 1940 року і відповідно до ст. 1 названого закону, який набрав чинності з 01.01.2006 року, набула статусу дитина війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, отже вона має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік припинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 ріквстановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, спірні відносини з 09 липня 2007 року регулюються відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в редакції закону, яка діяла з 01.01.2006 року.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українист. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивикладено в такій редакції: Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищенням у розмірі надбавки, встановлено для учасників війни. Ветерани війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Отже, спірні відносини з 22 травня 2008 року регулюються відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив редакції закону, який діяв з 01.01.2006 року. Тому, в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по грудень 2010 року відповідач був зобовязаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в редакції закону, який діяв до 01.01.2006 року.

Суд не приймає доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, зокрема про невизначення поняття Мінімальна пенсія за віком.

Станом на 09 липня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове соціальне страхуванняі згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про прожитковий мінімумвід 15 липня 1999 року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнизастосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове соціальне страхування.

Суд не приймає доводи відповідача про відсутність фінансування, оскільки відсутність бюджетного фінансування, передбаченого Законом України Про соціальний захист дітей війнидоплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на Управління Пенсійного фонду України зобовязань, так як реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАСУ. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідача про необхідність у застосуванні положень ст. 99 КАС України, оскільки відповідно до ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпеченнясуми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Про порушення своїх прав позивачка дізналась достеменно 11 лютого 2011 року, отримавши письмову відмову ПФУ про відмову в нарахуванні та виплаті належного розміру надбавки до пенсії як дитині війни.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню з урахуванням термінів дії відповідних норм.Водночас суд не вбачає підстав до задоволення вимог про зобов"язання відповідача в майбутньому здійснювати нарахування та виплату належних доплат як дитині війни, оскільки дане право позивача не зазнало порушення з боку відповідача, а захисту підлягає лише порушене право чи інтерес особи.

Керуючись ст.ст.2, 9, 69-71, 94, 97, 158-163, 183-2, 256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительці смт.Піщанка вул.Франка,63 Вінницької області щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року з урахуванням фактично отриманих сум.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає чинності в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

Суддя: