Справа № 2а-2362/11/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2011 р. Справа № 2a-2362/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

Судді Скільський І.І.,

при секретарі Бурда М.Р.,

за участю:

прокурора не зявився,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи

за позовом Заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 4890,26 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2011 року заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів в сумі 4812,50 грн. та пені в сумі 77,76 грн. Загальна сума заборгованості складає 4890,50 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Суду пояснив, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами до Фонду соціального захисту інвалідів в сумі 4812,50 грн, та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 77,76 грн.

Відповідач та представник відповідача заперечив проти адміністративного позову. Зазначили, що працівниками Фонду соціального захисту інвалідів Івано-Франківського обласного відділення 17.05.2011 року проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на предмет виконання роботодавцем статей 19 і 20 Закону Укарїни «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Пояснили також, що дізналися про укладення трудового договору між ними та ОСОБА_5, який являється інвалідом II групи згідно довідки МСЕК, лише після проведення вищевказаної перевірки, тобто після 17.05.2011 року. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є фізичною особою, яка здійснює господарську діяльність та використовує найману працю. 17.05.2011 року позивач, керуючись Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у відповідності до Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року за №70, здійснив звірку на предмет виконання роботодавцем статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», якою встановлено, що відповідач за 2010 рік не подав звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб). За вказаний період відповідач не здійснив реєстрацію в обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, не подавав звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, звітів до Івано-Франківського міського центру зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів не подавав, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів не виконав. Виявлені порушення виявлені та зафіксовані в акті перевірки за №127 від 17.05.2011 року.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантування їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями та інтересами визначені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до частини першої статті 17 вказаного Закону, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, не забороненою законом.

Право інвалідів на працю, їх працевлаштування реалізується шляхом створення спеціального робочого місця, адаптацією основного й додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Частина 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»встановлює обовязок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації та забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»встановлено для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Таким чином, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідача складав одне штатне місце працівника за 2010 рік.

Частиною 9 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»встановлено обовязок роботодавців, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєстрації у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щорічного подання цим відділенням звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Постановою Кабінету Міністрів України за №70 від 31 січня 2007 року «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»затверджено Порядок реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю. Згідно вказаного порядку роботодавці реєструються у відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб підприємців. Для реєстрації пунктом 3 вказаного Порядку встановлено обовязок роботодавців подати (надіслати рекомендованим листом) відділенню Фонду відповідну заяву за формою, що затверджується Мінпраці, та копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Також зазначеною постановою Кабінету Міністрів України за №70 від 31 січня 2007 року затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування. Згідно якого, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Форма вказаного звіту затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України за №42 від 10.02.2007 року.

Крім того, Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування передбачає, обовязок роботодавців подання центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за №420 від 19.12.2005 року затверджено форму подання такої звітності та інструкцій щодо її заповнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обовязки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування передбачають собою:

1.Виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, в тому числі спеціальних робочих місць.

2.Створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації.

3.Надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для працевлаштування інвалідів.

4.Звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

5.Забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано вказаних обовязків, а також не надано доказів вжиття відповідачем будь-яких заходів спрямованих на забезпечення прав інвалідів на працевлаштування.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»передбачена відповідальність роботодавців за не здійснення працевлаштування інвалідів. А саме, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно частини 4 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що до проведення перевірки йому не було відомо про укладення трудового договору з працівником, який є інвалідом та про наявність, відповідно, одного робочого місця для працевлаштування інваліда, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність укладення трудового договору між відповідачем та ОСОБА_5, датованого 01.06.2010 року, а зареєстрований у Івано-Франківському міському центру зайнятості тільки 24.05.2011 року. (а.с.31).

Таким чином, суд зазначає, що за 1 робоче місце, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, відповідач до 16.04.2011 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 4812,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій(а.с.11).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( вул.Г.Хоткевича, 48, к2/20, м.Івано-Франківськ, ід.код 0) на користь Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 4890 (чотири тисячі вісімсот девяносто гривень) 26 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 27.09.2011 року.