Справа № 752/6830/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/6830/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ладиченко С.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі, згідно ст. 41 КАС України, суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3, - ОСОБА_4 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3, до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3, звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обгрунтовує тим, що за рішенням суду від 17.09.2014 року вона призначена опікуном ОСОБА_5, який визнаний недієздатним. Як опікун 20.03.2015 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії ОСОБА_5 по втраті годувальника як інваліду 1 групи з дитинства, але листом № 5629/06 від 08.04.2015 року отримала відмову. Позивач вважає таку відмову протиправною.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3, - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2014 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний недієздатним та над ним встановлена опіка і призначений опікун ОСОБА_2 (а.с. 10-12).

Відповідно до посвідки про народження ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 (а.с. 14), яка відповідно до свідоцтва про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 15).

Відповідно до довідки АОО № 249929 ОСОБА_5 визнаний інвалідом першої групи з дитинства 17 квітня 1968 року.(а.с. 17,18).

У відповідності з консультативним висновком № 1127 від 05.11.2014 року ОСОБА_5 за характером захворювання та даним медичної документації міг бути визнаний інвалідом до 18 річного віку.

20.03.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії ОСОБА_5 по втраті годувальника як інваліду 1 групи з дитинства.

Листом № 5629/06 від 08.04.2015 року відповідач відмовив у призначені вказаної вище пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності, в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст. 37 Закону України « Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до п. «а» ч. 2 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, яки не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 8 років.

Відповідно до довідки АОО № 249929 ОСОБА_5 визнаний інвалідом 1 групи з дитинства 17 квітня 1968 року (а.с.17,1 8), тобто у віці 23 років.

ОСОБА_5 пенсія призначена як інваліду 1 групи з дитинства з 01.01.1993 року безстроково (а.с. 14).

У відповідності до ст. 5 ч. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначені в ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій в статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, яки народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно до п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого у міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЄК, медичним висновком закладів охорони здоров'я посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЄК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років(висновок про час настання інвалідності).

Тобто, для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, особам, які визнані інвалідами з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, до яких відноситься ОСОБА_5, треба надати відповідним чином підтверджені дані про час настання інвалідності.

В консультативному висновку № 1127 від 05.11.2014 року (а.с. 19) вказано, що ОСОБА_5 за характером захворювання та даним медичної документації міг бути визнаний інвалідом до 18 річного віку, але не вказано час настання інвалідності у ОСОБА_5

Такий висновок, як вбачається з письмової відповіді голови Голосіївської міжрайонної МСЄК за № 90-07 від 05.12.2014 року неможливо зробити у зв'язку з ненаданням позивачкою медичних документів за період до досягнення ОСОБА_5 18 річного віку.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності, то колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу в призначенні ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника, а тому позов є таким, що задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_3, - ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.