Справа № 804/3583/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 р. Справа № 804/3583/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
04.03.2015 року Криворізька центральна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 загальну суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 317 346,54 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне, згідно інформації, отриманої від АТ «Райфайзен банк Аваль», встановлено, що ОСОБА_1 у 2013 році отримала дохід (додаткове благо), який підпадає під визначення пп.164.2.17 «д» п.164.17 ст.164 ПК України та складає 1868093,75 грн., який підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною в ст. 167 ПК України та включенню до річної декларація про майновий стан та доходи. Оскільки, відповідачем не подавалась річна декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, податковим органом направлявся відповідачеві лист з пропозицією подати відповідну декларацію та сплатити визначені грошові зобовязання. Оскільки, відповідачем не подано річну декларацію про майновий стан та доходи, не визначено суму грошового зобовязання з отриманого доходу в розмірі 1868093,75 грн., податковий орган просить стягнути з відповідача грошові зобовязання в розмірі 317 346,54 грн.
Позивач про відкриття скороченого провадження за адміністративним позовом був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали від 18.03.2015 року, яке міститься в матеріалах справи.
Відповідач про відкриття скороченого провадження за адміністративним позовом повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим відправленням, з відміткою поштового відділення про причини невручення адресату, яке повернулося на адресу суду, заперечень проти позову до суду не надав.
Відповідно до ст.183-2 КАС України, позов прийнято до розгляду в скороченому провадженні та ухвалою суду відповідачу запропоновано у 10-тиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття надати до суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав, приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно до п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши надані до матеріалів справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.
Пунктом 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України передбачено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також, відповідальність за порушення податкового законодавства.
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.
Державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена цим Кодексом та іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів.
Відповідно до п.п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи, а також, санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а згідно п.п. 14.1.175 вказаної статті, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 19-1.1.2, 19-1.1.34 п.19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску, передбаченої законом звітності, (декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобовязань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум, передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи.
Згідно пп.20.1.19 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого, покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також, за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, про суми виплачених доходів вбачається, що філією АТ «Райфайзен банк Аваль» ОСОБА_1 нараховано суму доходу у розмірі 1868093,75 грн., код та назва доходу 126 додаткове благо. Вказане підтверджується, також, листом АТ «Райфайзен банк Аваль», копії яких містять в матеріалах справи.
У звязку з отриманням від АТ «Райфайзен банк Аваль» інформації про нараховані доходи ОСОБА_1, позивачем 14.05.2014 року та 08.10.2014р. надіслано відповідачу листи «Про подання податкової декларації про майновий стан і доходи», яким запропоновано ОСОБА_1 подати декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та розяснено наслідки такого неподання.
Оскільки, відповідачем не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, позивачем самостійно розраховано суму грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та яка, з урахуванням отриманого доходу за 2013 рік в сумі 1 868 093,75 грн., становить 317 346,54 грн.., на підтвердження чого, надано довідку-розрахунок та розрахунок податкового зобовязання громадянки ОСОБА_1 станом на 13.02.2015 року.
Згідно з вимогами ст.ст. 162, 163 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування резидента є:
- 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;
- 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);
- 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з п.п. «д» п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), боржник самостійно сплачує податок з таких доходів і відображає їх у річній Податковій декларації.
Так, згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому, відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 ПКУ, податкова декларація для платників податку на доходи фізичних осіб подається до 1 травня року.
Згідно п. 179.9 ст. 179 Податкового кодексу України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
З урахуванням викладеного, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що фізичні особи, яким було нараховані суми доходу, зокрема такого, що підпадає під визначення п.п. «д» п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 Податкового кодексу України, зобовязані включити його до сум загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, відобразити в річній декларації про майновий стан та доходи, розрахувати суму грошового зобовязання та сплатити в строки, визначені ПКУ.
Як зазначено позивачем, така декларація відповідачем не була подана, тобто, вказане може свідчити про порушення платником податків вимог, визначених Податковим кодексом України в частині подання декларацій, нарахування та сплаті податкових зобовязань.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України визначено, що податковими правопорушеннями, є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також, посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, встановлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи.
Згідно п.120.1 ст.120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Відповідно до п.87.11 ст. 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Згідно п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого, здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Тобто, з вказаного вбачається, що Податковим кодексом України визначені підстави для нарахування грошових зобовязань, якими можуть бути, зокрема, самостійно подані платником податків податкові декларації, розрахунки, визначені законом, або податкові повідомлення-рішення, прийняті контролюючими органами за наслідками проведених перевірок.
В разі несплати узгоджених грошових зобовязань, контролюючий орган набуває права на звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкового боргу з платника податків.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається), також, платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.95.1, 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
З вказаного вбачається, що право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надсилання такому платнику податкової вимоги.
Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подавалась декларація з самостійно визначеними грошовими зобовязаннями, позивачем не приймались податкові повідомлення-рішення про визначення грошових зобовязань, за результатами узгодження яких, у контролюючого органу виникає право на стягнення податкового боргу, податкова вимога не надсилалась, у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати які, є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
За наведених обставин, позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 159-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволені адміністративного позову Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова підлягає негайному виконанню, відповідно до ч.6 ст. 183-2 та ч.1 ст.256 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Постанова не набрала законної сили 20.04.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3