Справа № 2-8577/10
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/3224/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Донця О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі №28577/10 за позовом управління праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути надміру виплачених коштів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу була призначена допомога як непрацюючій студентці по досягненню дитиною трьох років за період з 01.10.2008 р. по 31.05.2010 р., однак, ОСОБА_1 була працевлаштована, про що не повідомила позивача і необґрунтовано отримувала допомогу.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 9 лютого 2012р. позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь управління соціальної політики Тернопільської міської ради 2600 грн. надміру сплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року постанова суду першої інстанції скасована, провадження по адміністративній справі закрите відповідно п.1ч.1ст.157 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції управління праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася управлінням допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 01.10.2008 року по 31.05.2010 року в розмірі 130 грн. щомісячно. Згідно наказу Козівської районної державної адміністрації №348-К від 01.10.2008 року відповідач була прийнята на посаду вчителя англійської мови у В. Ходачківську ЗОШ з 01.10.2008 року по 31.08.2009 р. та згідно наказу № 246-к від 01.09.2009 року була прийнята на цю ж посаду з 01.09.2009 р.. Допомога призначалася як непрацюючій студентці по досягненню дитиною до трьох років однак, ОСОБА_1 була працевлаштована, про що не повідомила позивача і отримувала допомогу. Позивач, посилаючись на Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми №1751зазначає, що відповідач при працевлаштуванні не мала права на отримання вказаної допомоги.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач, взявши на себе зобов'язання про вихід на роботу повідомити управління, про що зазначила у заяві про призначення допомоги від 11.09.2008 року, цього не зробила, внаслідок чого їй надмірно було виплачено допомога в розмірі 2600 грн. за період з 01.10.2008 року по 31.05.2010 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження по справі, послався на ті обставини, що вимоги про відшкодування шкоди розглядаються в адміністративному судочинстві з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, тому вказаний позов про стягнення шкоди не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, за даних обставин позивач має право для вирішення спірних правовідносин звернутися до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо стягнення з ОСОБА_1 необґрунтовано виплаченої допомоги по догляду за дитиною до 3-х років з підстав її працевлаштування.

Відповідно п.п 2 пп. 1 п. 23 постанови KM України від 27.12.2001 №1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку припиняється: у разі, коли особа, що отримує в органі праці та соціального захисту населення допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку: виявила бажання працювати - з дня працевлаштування, початку виконання трудових обов'язків. На вказаний Порядок посилається позивач як на підставу заподіяння діями відповідача шкоди та її стягнення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно пункту 7 частини першої статті 3 КАС Украйни до суб'єктів владних повноважень відносяться органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень

Виходячи з наведеного до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Вимоги наведеної норми кореспондують положення частини другої статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. В іншому випадку, вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом спору є стягнення надміру отриманої допомоги.

Відповідно п.2 ст.49 Порядку суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

З урахуванням вищенаведеного спірні правовідносини носять не публічний, а приватно-правовий характер, тому вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно п.1ч.1ст.157 КАС України провадження у справі підлягає закриттю, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та наведені норми закону колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а вказані спірні правовідносини повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має місце цивільний спір, тому справа підлягає закриттю провадженням.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: