Справа № 826/80/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ К/800/61101/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суд міста Києва від 15.04.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013 року у справі за позовом Державного підприємства «Державна циркова компанія України» (надалі - державне підприємство) до Державної фінансової інспекції України (надалі - Інспекця) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства культури України про протиправної вимоги,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство звернулось з позовом про визнання протиправною вимоги Інспекції від 22.11.2012 року про приведення посадових окладів в штатному розписі компанії у відповідність до вимог наказу Міністерства культури та туризму України від 18.10.2005 року №745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки».

Позов було обґрунтовано тим, що висновки акту ревізії та вимоги про усунення порушень є необґрунтованими, оскільки при визначенні посадових окладів працівників цирку позивач правомірно керувався наказом Міністерства культури та туризму України від 18.10.2005 року №745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки», а також наказом Міністерства культури і мистецтв від 03.01.1996 р. №1-к «Про оплату праці в творчому об'єднанні цирків «Укрдержцирк», правонаступником якого є позивач. Вважаючи, що відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність порушень закону, позивач просив скасувати оскаржувану вимогу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2013 року , залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 06 листопада 2013 року позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями, інспекція звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому відповідач зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування вимоги.

Державне підприємство та Міністерство культури України надали заперечення на касаційну скаргу, у яких судові рішення вважають обґрунтованими та законними, просять залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності відповідачем складено акт від 01.11.2012 року та 22.11.2012 направлено в адресу державного підприємства вимогу №04-14/1543, в якій позивачу запропоновано привести посадові оклади в штатному розписі компанії у відповідність до вимог наказу Міністерства культури та туризму України від 18.10.2005 року №745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки».

Здійснивши аналіз залучених до справи доказів, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заявленого позову, оскільки всупереч приписів частини другої ст. 71 КАС України відповідач не надав беззаперечних доказів обґрунтованості його висновків щодо наявності здійснення позивачем фінансово-господарської діяльності порушенням вимог закону. При цьому суди зазначили, що при нарахуванні заробітної плати позивач керувався наказом Міністерства культури і мистецтв України №1-к від 03.01.1996 року, яким встановлювались підвищені посадові оклади працівникам творчого об'єднання «Укрдержцирк». Зазначений наказ був прийнятий в межах повноважень Міністерства культури відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.09.1991 року №188 та є чинним. В судових рішеннях наведено мотиви, з яких суди виходили при їх прийнятті, мотиви неврахування доводів відповідача та положення закону, яким керувались суди при прийнятті своїх рішень.

Відповідно до частини першої ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційна скарга не спростовує правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні адміністративного спору.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суд міста Києва від 15.04.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає крім, як в строки, з підстав та в порядку, передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець