Справа № 335/5117/14-а
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 335/5117/14-а 2-а/335/130/2014

16 червня 2014 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною діяльність суб`єкту владних повноважень щодо відмови поновити виплату пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною діяльність суб`єкту владних повноважень щодо відмови поновити виплату пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії.
У позовній заяві вказує, що він є капітаном внутрішньої служби і з 25.01.2013 року повторно прийнятий на службу до державної пенітенціарної служби України, яку повторно проходив до 04.04.2014 року. Наказом начальника управління ДПтС України в Запорізькій області №7 о/с від 25.01.2013 року він призначений на посаду начальника відділу нагляду і безпеки Софіївської виправної колонії ДПтС України в Запорізькій області (№55).
До повторного прийняття на державну службу, він в період з листопада 1997 року по 27 вересня 2011 року проходив службу спочатку як військовослужбовець строкової служби у Збройних силах України, а потім державну службу офіцером у складі управління ДПтС України в Запорізькій області.
Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 27.09.2011 року №104 /о/с його було звільнено зі служби в запас відповідно до п.64 „ж (за власним бажанням) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справи України. Станом на день звільнення загальна вислуга для призначення пенсії складала 20 років 06 місяців 17 днів, з них календарна 13 років 07 місяців 04 дні.
Після його першого звільнення, у вересні 2011 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, встановленим чином, надійшли відповідні документи позивача для призначення пенсії за вислугу років. З 28 вересня 2011 року йому призначена довічна пенсія з урахуванням пільгового обчислення вислуги років. Він отримував пенсію до січня 2013 року, тобто до повторного прийняття на службу.
На підставі рапорту, наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 04.04.2014 року №70 о/с він звільнений зі служби в запас відповідно до п.64 „ж (за власним бажанням) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Станом на день звільнення загальна вислуга для призначення пенсії складала 22 роки 10 місяців 28 днів, з них календарна 14 років 09 місяців 09 днів.
09 квітня 2014 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, оскільки він звільнений зі служби.
Відповідач листом №329/Д-9 від 23.04.2014 року відмовив поновити виплату пенсії та повідомив про відсутність у нього права на отримання пенсії, а саме про недостатність календарної вислуги років для призначення й виплати пенсії.
Позивач вважає, що правова позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови визнати його право на поновлення виплати пенсії, визначеної на момент припинення її виплати, не відповідає вимогам законодавства України та завдають суттєву шкоду його правам та законним інтересам.
На підставі викладеного позивач просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, передбаченої статтею 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату призначеної у 2011 році пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 09.04.2014 року.
Представник відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав письмові заперечення проти позову, з яких вбачається що він повністю заперечує проти заявлених вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Справа розглядається судом в скороченому провадженні відповідно до вимог ст.183-2 КАС України.
Вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню на підставі встановлених обставин та відповідних їм правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є капітаном внутрішньої служби і з 25.01.2013 року повторно прийнятий на службу до державної пенітенціарної служби України, яку повторно проходив до 04.04.2014 року. Наказом начальника управління ДПтС України в Запорізькій області №7 о/с від 25.01.2013 року він призначений на посаду начальника відділу нагляду і безпеки Софіївської виправної колонії ДПтС України в Запорізькій області (№55).
До повторного прийняття на державну службу, він в період з листопада 1997 року по 27 вересня 2011 року проходив службу спочатку як військовослужбовець строкової служби у Збройних силах України, а потім державну службу офіцером у складі управління ДПтС України в Запорізькій області.
Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 27.09.2011 року №104 /о/с позивача було звільнено зі служби в запас відповідно до п.64 „ж (за власним бажанням) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справи України. Станом на день звільнення загальна вислуга для призначення пенсії складала 20 років 06 місяців 17 днів, з них календарна 13 років 07 місяців 04 дні.
Після першого звільнення, у вересні 2011 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, встановленим чином, надійшли відповідні документи позивача для призначення пенсії за вислугу років. З 28 вересня 2011 року позивачу призначена довічна пенсія з урахуванням пільгового обчислення вислуги років, яку він отримував до січня 2013 року, тобто до повторного прийняття на службу.
На підставі рапорту, наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 04.04.2014 року №70 о/с позивач звільнений зі служби в запас відповідно до п.64 „ж (за власним бажанням) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Станом на день звільнення загальна вислуга для призначення пенсії складала 22 роки 10 місяців 28 днів, з них календарна 14 років 09 місяців 09 днів.
09 квітня 2014 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, оскільки він звільнений зі служби.
Відповідач листом №329/Д-9 від 23.04.2014 року відмовив поновити виплату пенсії та повідомив про відсутність у нього права на отримання пенсії, а саме про недостатність календарної вислуги років для призначення й виплати пенсії.
Відповідно до ст.2 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військвої служби, та деяких інших осіб (в редакції яка діяла на час призначення позивачу довічної пенсії за вислугу років) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, службу до органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата
пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
За змістом наведеної норми Закону, право на пенсію за вислугу років особам, які повторно прийняті на службу, не втрачають, а виплата призначеної пенсії припиняється на час їх служби. Тобто після наступного звільненні із служби виплата пенсії здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення. Після призначеної позивачу у вересні 2011 року пенсії за вислугу років, на думку суду, право на пенсію позивач не втрачав, але у зв`язку з повторним прийняттям на службу виплата йому пенсії була на підставі ст.2 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, припинена лише на час його служби. Збереження за позивачем права на пенсію за вислугу років є підставою для поновлення виплати пенсії.
Оскільки законодавством про умови вислуги років для призначення пенсії змінилося, а саме збільшена вислуга років та встановлена необхідність календарної вислуги років, для призначення пенсії, новий період вислуги років позивачу не зараховується під час вирішення питання про призначення пенсії, але, суд вважає, що зміна законодавства не може бути підставою позбавлення позивача права на пенсію, яка йому була призначена довідно.
Крім того, дії відповідача суперечать ст.58 Конституції України, відповідно до якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, питання щодо дії нормативно-правових актів у часі неодноразова розглядалось Конституційним Судом України в рішеннях №1-зп від 13.05.1997 року, №1-рп/99 від 09.02.1999 року, №3-рп/2001 від 05.04.2001 року, №13-рп/2002 від 02.07.2002 року, №3-рп/2004, в яких встановлено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Дію нормативно-правового акту в часті необхідно розуміти так, що до події, застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або нормативно-правовим актом.
В зв`язку з викладеним, зміна пенсійного законодавства, яка мала місце з 01.10.2011 року, застосовується до нового періоду служби позивача з 2012 року по 2014 рік, але ця зміна не може скасовувати право позивача на довічно призначену йому пенсію, яке виникло та відбулося у вересня 2011 року до набрання чинності змін пенсійного законодавства.
В зв`язку з викладеним, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 183-2 КАС України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною діяльність суб`єкту владних повноважень щодо відмови поновити виплату пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, передбаченої статтею 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату призначеної у 2011 році пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 09.04.2014 року.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 73 гривні 08 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: Воробйов А.В.