Справа № 809/2288/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. Справа № 809/2288/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Боршовського Т.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 10578,72 грн,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 року Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 10578,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем в повному обсязі фінансових санкцій у вигляду штрафу за проведення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін в сумі 9000 грн. Окрім цього, відповідачем не сплачено в повному обсязі та в строки, визначені податковим законодавством, самостійно узгоджені шляхом подання розрахунків сум збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, в розмірі 195,21 грн. Також, за несвоєчасне подання, неподання розрахунків сум збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства та несвоєчасну сплату збору позивачем застосовані штрафні (фінансові) санкції в загальному розмірі 1344,50 грн., а також нарахована пеня в розмірі 39,01 грн. Загальна сума заборгованості відповідача станом на день подання позову становила 10578,72 грн.

Представником позивача 23.06.2015 року подано через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. В клопотанні вказав, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач чи уповноважений нею представник в судове засідання не зявилися. Направлена на вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу місця проживання відповідача: 76018, АДРЕСА_1, рекомендована кореспонденція з ухвалою суду про відкриття провадження у справі, інформацією про права та обовязки та повісткою про виклик до суду, повернулась назад до суду з відміткою установи звязку про неможливість вручення вказаної кореспонденції: «за закінченням терміну зберігання». Інших даних щодо фактичного місця проживання відповідача позивачем суду не подано, а судом з матеріалів справи не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси, судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставини, суд дійшов висновку про те, що судова повістка про дату й час проведення судового засідання в даній справі вручена відповідачу належним чином.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 03.03.2011 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо відповідача станом на 15.05.2015 року (а.с.22-23). Відповідач 03.03.2011 року взята на облік Державною податковою інспекцією у Галицькому районі як платник податків і зборів.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 61.1.3 пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом, в тому числі, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини 2 статті 17 вищевказаного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Частинами 3-5 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що 02.12.2014 року позивачем проведено фактичну перевірку магазину «Перчанка» субєкта господарської діяльності ОСОБА_1, за результатами якого складено акт № 7/09-19-21-11/1/НОМЕР_1. На підставі акту перевірки позивачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 7/09-19-22-11/НОМЕР_1 від 09.12.2014 року, яким застосовано до відповідача фінансові санкції в розмірі 10000 грн. за проведення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін та зобовязано відповідача сплатити суму штрафу. Дане рішення одержане відповідачем особисто, що підтверджується відповідною відміткою на рішенні (а.с. 24).

Судом встановлено, що відповідачем погашено частину фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн., тому стягненню підлягає несплачена частина штрафу в розмірі 9000 грн., що підтверджується довідкою про борг від 28.05.2015 року (а.с.21) та випискою з облікової картки платника (а.с.17).

Щодо заборгованості зі збору розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, то суд зазначає таке.

Збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно до підпункту 9.1.3., 9.1.15 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 1 січня 2015 року) віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі).

Пунктом 4 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до 1 січня 2015 року справляється збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства відповідно до Закону України "Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства".

Закон України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» визначає порядок справляння та використання збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства.

Згідно статті 1 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» платниками збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності та підпорядкування, які реалізують в оптово-роздрібній торговельній мережі та мережі громадського харчування алкогольні напої та пиво.

Відповідно до статті 3 даного Закону ставка збору становить півтора відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного статтею 2 цього Закону.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства платники, які визначені у статті 1 цього Закону, сплачують на спеціальний рахунок Державного казначейства України щомісяця у строки, визначені законом для місячного звітного періоду.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідачем подано до податкового органу розрахунки суми збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за жовтень 2014 року, де відповідачем розраховано розмір вказаних зобовязань в сумі 201 грн. та за листопад 2014 року, де відповідачем розраховано розмір вказаних зобовязань в сумі 41,00 грн. (а.с.6-7). Самостійно визначені зобовязання відповідач за вказаний вище період не виконала в повному обсязі, сплативши до бюджету збір за жовтень 2014 лише в розмірі 46,79 грн., решта суми в розмірі 195,21 грн., станом на момент розгляду справи, залишається несплаченою, що підтверджується обліковою карткою відповідача станом на 30.04.2015 року (а.с.18-19), довідкою-розрахунком на 27.05.2015 року (а.с.5) та довідкою про борг від 28.05.2015 року (а.с. 21).

За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

З огляду на вказане, самостійно визначені відповідачем зобовязання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 195,21 грн., та несплачені нею у строки, встановлені Кодексом, є узгодженими, а, отже, є податковим боргом відповідача.

Щодо зобовязання відповідача по штрафних (фінансових) санкціях зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, то судом встановлено таке.

Статтею 75.1 Податкового кодексу України визначено, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що позивачем, за наслідками проведення чотирьох камеральних перевірок, складено чотири акти, зокрема:

- № 9409/09-15-21-0-15/НОМЕР_1 від 13.11.2014 року на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення: форми «Р» № НОМЕР_2 від 20.11.2014 року, якими відповідачу визначено податкові зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 170 грн. (а.с.9);

- № 386/09-15-21-0-15/НОМЕР_1 від 28.01.2015 року на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення: форми «Ш» № НОМЕР_3 від 28.01.2015 року, якими відповідачу визначено податкові зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 14,70 грн. (а.с.11);

- № 387/09-15-21-0-15/НОМЕР_1 від 28.01.2015 року на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення: форми «Р» № НОМЕР_4 від 28.01.2015 року, якими відповідачу визначено податкові зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1020 грн. (а.с.13);

- № 1472/09-15-21-0-15/НОМЕР_1 від 06.04.2015 року на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення: форми «Ш» № НОМЕР_5 від 14.04.2015 року, якими відповідачу визначено податкові зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 139,80 грн. (а.с.15).

Вказані податкові повідомлення-рішення направлялися відповідачу та ним отримані, що підтверджується відмітками на корінцях вказаних податкових повідомлень-рішень (а.с. 9,11,13,15).

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, отриманої з офіційного Окрім цього, в Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/, немає судових рішень за фактом оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Оскільки відповідачем відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_2 від 20.11.2014 року; № НОМЕР_3 від 28.01.2015 року; № НОМЕР_4 від 28.01.2015 року та № НОМЕР_5 від 14.04.2015 року, згадані податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися до адміністративного суду, то суд в цій адміністративній справі дійшов висновку про те, що визначені позивачем відповідачу грошові зобовязання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в загальній сумі 1344,50 грн. є узгодженими та є податковим боргом перед державним бюджетом. Доказів протилежного суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України відповідачем не подано.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як вбачається з довідки-розрахунку від 27.05.2015 року (а.с.5), довідки про борг від 28.05.2015 року (а.с.21), та облікових карток платника податку (а.с.18-19), за відповідачем по особовому рахунку рахується пеня за несвоєчасну сплату податкових зобовязань зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в розмірі 39,01 грн.

Відповідно до норми підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» № 7265-25 від 19.09.2014 року на суму 420,09 грн., яка не отримана відповідачем з незалежних від контролюючого органу причин, а тому вважається врученою. Відповідач згадану податкову вимогу не оскаржував. Враховуючи, що відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаної податкової вимоги в повному обсязі, відсутності заборгованості станом на день подання даного позову, дана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги.

Податковий борг відповідача загальній сумі 10578,72 грн. підтверджується довідкою про борг від 28.05.2015 року та витягами зі зворотного боку облікових карток платника відповідача у справі (а.с.17,18-19).

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу у матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, відповідач суду відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав. Натомість податковий борг відповідача підтверджується витягом з облікової картки платника податку відповідача та довідкою про борг від 28.05.2015 року.

Право позивача на звернення до суду з даним позовом передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 10578,72 грн. належить задовольнити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: 76018, АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету України заборгованість сумі 10578 (десять тисяч пятсот сімдесят вісім) гривень 72 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 23.06.2015 року.