Справа № 2а-0770/3261/11
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2012-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3261/11
Ряд стат. звіту №12.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2012 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Шешеня О.М. за участю секретаря судового засідання Куля Т.Т. та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, представник ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 16 лютого 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 лютого 2012 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі відповідач) про скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, а саме, збільшила розмір позовних вимог та просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 09 вересня 2011 року № 851 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського МУ УМВС" в частині звільнення із органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, визнати незаконним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 14 вересня 2011 року № 305 о/с "По особовому складу" в частині звільнення із органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, визнати незаконним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 12 жовтня 2011 року № 337 о/с "По особовому складу" про часткову зміну пункту наказу від 14.09.2011 року № 305 о/с в частині звільнення із органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області, стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 вересня 2011 року до дня поновлення на роботі та допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення одного місяця та поновлення ОСОБА_1 на службі органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області.

Свої позовні вимоги обґрунтовує поясненнями, які наведені в позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Зокрема, вказує на те, що відповідно до наказу Управління МВС України в Закарпатській області від 09 вересня 2011 року № 851 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення. На підставі наказу від 14.09.2011 року № 305 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади оперуповноваженого відділу карного розшуку Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області з 16.09.2011 року. Позивач вважає дане звільнення незаконним та таким, що суперечить ч.2 ст. 18 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», оскільки в період з 07.09.2011 року по 16.09.2011 року він знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність від 07.09.2011 року № 3988. Про перебування на лікуванні позивач повідомляв свого безпосереднього керівника ОСОБА_4, та надав оригінал довідки про тимчасову непрацездатність після виходу на службу з лікарняного, а саме, 17 вересня 2011 року. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем службове розслідування не проводилося, та із затвердженим висновком він не був ознайомлений. Вважає, що оскаржувані накази винесено без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, а тому упереджено. Також, представник позивача зазначила, що в порушення ст. 14 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" відповідач не ознайомив позивача з наказом від 12.10.2011 року № 337 о/с, яким змінено дату звільнення та йому не було надано витяг з наказу. Про існування даного наказу ОСОБА_1 стало відомо тільки після ознайомлення з матеріалами справи.

В судому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав зазначених в письмовому запереченні, та просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки, вважає оскаржувані накази та дії відповідача правомірними.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 01.09.2004 року, відповідно до відомостей зазначених в трудовій книжці, ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ. 09.09.2011 року наказом № 851 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення дисципліни. 16 вересня 2011 року відповідно до наказу від 14.09.2011 року № 305 о/с, позивача звільнено за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за порушення дисципліни (а.с. 8-11).

Підставою для звільнення позивача став висновок службового розслідування від 05 вересня 2011 року, відповідно до якого були прийняті оскаржувані накази.

Відповідно до п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України зазначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтями 12, 13 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" начальнику УМВС надано право застосовувати до працівників міліції як вид дисциплінарного стягнення звільнення з посади.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальника, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю й честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 цього Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою проведення службового розслідування стало грубе порушення ОСОБА_5 вимог ст. 7 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" щодо неухильного дотримання законодавства України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, що проявилося у безпідставному затриманні та поміщенні до ІТТ Ужгородського МУ УМВС гр. ОСОБА_6, фальсифікації протоколу затримання останньої по ст. 106 КПК України.

Відповідно до матеріалів службового розслідування за фактом порушення кримінальної справи відносно посадових осіб Ужгородського МУ УМВС (справа № 153), які були надані для огляду, судом встановлено, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 надавав письмові пояснення, а отже, твердження представника позивача про відсутність таких пояснень не знайшло свого підтвердження.

Пунктом 14.8 «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України»сказано, що особа при проведенні службового розслідування зобовязана ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу у відношенні якої воно проводилось, за бажанням на те останньої, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Під час проведення службового розслідування від ОСОБА_1 не надходило жодних клопотань, чи заяв про ознайомлення його із затвердженим висновком, жодних скарг з приводу проведення розслідування не подано, жодних доказів з цього приводу не було надано позивачем і в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 12 зазначеного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

За результатами службового розслідування 09 вересня 2011 року було прийнято наказ Управління МВС України в Закарпатській області № 851, яким на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. 16 вересня 2011 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади оперуповноваженого відділу карного розшуку Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області, у відповідності до наказу Управління МВС України в Закарпатській області від 14.09.2011 року № 305 о/с.

Судом встановлено, що в день винесення оскаржуваного наказу про звільнення позивач перебував на лікарняному, зокрема, з 07 вересня 2011 року по 16 вересня 2011 року, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність № 3988 від 07.09.2011 р.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яка регулює питання виконання та зняття дисциплінарних стягнень, перед бачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасо вої непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнен ня не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і началь ницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Відповідно до п.2.6. "Порядку звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України" від 27.01.2004 року (далі - Порядку) передбачено, що про необхідність лікування у закладах охорони здоров'я в центральних органах виконавчої влади працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ.

Всупереч даній нормі, ОСОБА_1 рапорт про перебування на лікарняному не подавав, оригінал листка непрацездатності до відділу кадрів не надав. Копію довідки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 Управління МВС України в Закарпатській області отримало тільки після звернення позивача до суду, як додаток до позовної заяви.

Тому, на підставі довідки про тимчасову непрацездатність № 3988 від 07.09.2011 року було прийнято наказ начальника УМВС України в Закарпатській області від 12 жовтня 2011 року № 337 о/с, яким внесено зміни до оскаржуваного наказу від 14 вересня 2011 р. № 305 о/с в частині дати звільнення позивача з органів внутрішніх справ, а саме: вважати його звільненим з 19 вересня 2011 року, вислуга років на день звільнення складає 07 років 00 місяців 18 днів.

При цьому, як було встановлено судом з матеріалів службового розслідування, спірний наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 09.09.2011 року № 851 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського МУ УМВС" було отримано позивачем 19 вересня 2011 року (а.с.61). З іншими наказами позивач не був ознайомлений, оскільки його вже було звільнено з органів внутрішніх справ.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що при винесенні даного наказу від 12 жовтня 2011 року не було порушено вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Підстав звільнення від доказування сторонами не заявлено, судом не встановлено. Надані позивачем докази та обґрунтування позову не доведені в судовому засіданні. Відповідачем доведено правомірність своїх дій, що стосуються предмету позову. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

На підставі вищевказаного суд приходить до висновку, що оскаржувані накази відповідачем прийняті у межах, спосіб та в порядку передбаченому чинним законодавством, а відтак підстав для задоволення позову немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 09 вересня 2011 року № 851 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського МУ УМВС", від 14 вересня 2011 року № 305 о/с "По особовому складу", від 12 жовтня 2011 року № 337 о/с "По особовому складу" про часткову зміну пункту наказу від 14 вересня 2011 року № 305 о/с в частині звільнення із органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, поновлення його на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - в і д м о в и т и.

2. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Шешеня О.М.