Справа № 442/1915/14-а
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/1915/14-а
Провадження № 2-а/442/91/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

20 березня 2014 року ОСОБА_1 О-Г.Т.. звернувся в суд з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЛВ № 4693/11-12/7/13 Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області про накладення на нього штрафу у розмірі 340 гривень. За те, що він працюючи головним енергетиком на підприємстві ТзОВ «ІСМ», не забезпечив правильну експлуатацію енергетичного устаткування (не проведено опосвідчення стану електроустановок споживачів; у виробничому приміщенні є вільний доступ не енергетичного персоналу до струмоведучих частин електрообладнання, яке знаходиться під напругою; розподільчі електричні щити не зачинені на спеціальний замок, має місце використання не каліброваних плавок-вставок).

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог ст.. 268 КпАП України, що полягає в наступному: під час складання протоколу інспектор не запропонував надати йому пояснення з приводу виявлених порушень; розгляд протоколу проводився без його участі, в постанові зазначено місце її складання (м.Дрогобич) однак це не відповідає дійсності. По копію примірника оскаржуваної постанови серія ЛВ № 4693/11-12/7/13 їздив до Львова працівник їхнього підприємства, що також підтверджується відсутністю його підпису на цій постанові, а тому з врахуванням наведеного вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з»явився, однак в матеріалах справи мається заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та врахувати при розгляді його письмові пояснення, зокрема, що: недоліки, які було покладено інспектором в основу оскаржуваної ним постанови були зумовлені відсутністю в службі головного енергетика електромонтерів, сантехніків та працівників інших спеціальностей, в посадовій інструкції яких входять відповідні повноваження. Службова записка з цього приводу подавалась на ім.»я керівника підприємства, однак жодної реакції від 11.12.2012 року не було; постійна відсутність коштів на підприємстві також зумовлює неналежне матеріально-технічне забезпечення неможливість придбання вкрай необхідних комплектуючих, запчастин і т.п.; усе вищенаведене яскраво ілюструється хоча б відсутністю на підприємстві ТзОВ СП «ІСМ» - 230 грн. 00 коп., які необхідно заплатити за повторну перевірку знань по електробезпеці відповідальної за електрогосподарство особи (лист та рахунок також був представлений керівництву). Таким чином, висновки Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області про накладення на нього штрафу вважає передчасними.

Представник Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

На підставі ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів..

Відповідно до ст. 41 КАС України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, зясувавши фактичні обставини справи, дійшов до переконання, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Виходячи із ст. 2 КАС України захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається з постанови серія ЛВ № 4693/11-12/7/13 від 14.03.2014 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.93 КпАП України, за те, що він працюючи на посаді головного енергетика ТзОВ «ІСМ» не забезпечив правильну експлуатацію енергетичного устаткування, а саме не проведено опосвідчення стану електроустановок споживачів, у виробничому приміщенні є вільний доступ не електротехнічного персоналу до струмоведучих частин електрообладнання, які знаходяться під напругою, розподільчі електричні щити не зачинені на спеціальний замок, має місце використання не каліброваних плавок-вставок на запобіжниках. Дана постанова винесена у відсутності ОСОБА_2 та відповідно ним не підписана.

Відповідно до статті 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особам заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 частини 1 статті 288 КпАП України, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськраионнии суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом

Оскаржувана постанова, винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення який фактично і являється предметом оскарження.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 4693/11-12/7/13 від 14.03.2014 року вбачається, що в ньому відсутні пояснення: особи яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, при цьому ОСОБА_2 не відмовлявся від надання пояснень, що також стверджується відповідною графою цього протоколу.

Згідно статті 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Як встановлено матеріалами справи, всупереч вимогам ст.. 268 КпАП України якою передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, та користуватися іншими правами протокол та постанова про адміністративне правопорушення тобто ці процесуальні документи складені з порушеннями вимог цієї статті.

У відповідності до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показів свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості передбаченого статтею 62 Конституції України: «ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь»

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, таким чином залишається незрозумілим, з яких даних відповідач виходив при формулюванні правопорушення, а тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.. 93 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову серії ЛВ № 4693/11-12/7/13 від 14.03.2014 року Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 93 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Крамар О.В