Справа № 808/8892/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року о 10 год. 50 хв.Справа № 808/8892/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ Плюс»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ Плюс» (далі позивач, ТОВ «ТК «Економ Плюс») до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

- від 19.05.2014 №2201 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 14221,74 грн.;

- від 19.05.2014 №2201 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 64500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами перевірки, оскільки у позивача наявні всі документи передбачені чинним законодавством на підтвердження того, що товар який знаходився в перевіряємому магазині облікований у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, посилається на те, що відповідачем зроблено необґрунтований висновок про наявність в перевіряємому магазині не оприбуткованої готівки, оскільки вся готівка у передбаченому законодавством була оприбуткована, що підтверджується наявними документами, які надавили контролюючому органу, проте, не були взяті до уваги. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що перевіркою магазина, що належить ТОВ «ТК «Економ Плюс» встановлено порушення п.12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.2.6 гл.2 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні, у звязку з чим податковим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25.04.2014 співробітниками Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) господарською одиницею магазином ТОВ «ТК «Економ Плюс» (м. Харків, вул. Карла Маркса, 38), за результатами якої складено акт який зареєстрований у ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя 05.05.2014 за №0005/08/26122/34268112 (далі акт перевірки).

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення філією ТОВ «ТК «Економ Плюс»:

- п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що знайшло своє відображення у реалізації та зберіганні не облікованого в установленому законодавством порядку товару на суму 7110,87 грн.;

- п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265), а саме не забезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, яка зазначена у денному звіті РРО у розмірі 0,29 грн.;

- п.2.6 гл.2 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні, а саме позивачем не оприбутковано грошові кошти в повній сумі в день фактичних їх надходжень, сума несвоєчасно оприбуткованої готівки складає 12900,00 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- №2201 від 19.05.2014, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення п.12 ст.3 Закону №265 в розмірі 14221,74 грн. та за порушення п.13 ст.3 Закону №265 1,00 грн., усього на суму 14222,74 грн.;

- №2201 від 19.05.2014, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення п.2.6 гл.2 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні в розмірі 64500,00 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ Міндоходів у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України. Рішенням ГУ Міндоходів у Запорізькій області №3029/10/08-01-10-04-13 від 26.08.2014 та рішенням ДФС України №6931/6/99-99-10-01-02-25 від 18.11.2014 скарги ТОВ «ТК «Економ Плюс» залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення рішення без змін.

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, звернувся з позовом до суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не оскаржується встановлене під час проведення перевірки порушення п.13 ст.3 Закону №265, а саме не забезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, яка зазначена у денному звіті РРО у розмірі 0,29 грн. та як наслідок застосування штрафних санкцій в розмірі 1,00 грн. (податкове повідомлення рішення №2201).

Щодо встановленого порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що знайшло своє відображення у реалізації та зберіганні не облікованого в установленому законодавством порядку товару на суму 7110,87 грн., суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для встановлення порушення став висновок податкового органу про порушення позивачем встановленого порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, а саме встановлено надлишок товарно-матеріальних цінностей на суму 7110,87 грн., у звязку з відсутністю первинної документації.

Суд зазначає, що відповідно до п.12 ст.3 Закону України №265 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст.6 Закону України №265 облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Статтею 1 Закону України №996-XIV встановлено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що чинне законодавство не містить обовязку зберігати первинну документацію податкового та бухгалтерського обліку безпосередньо на філії, яка здійснює продаж товару.

З пояснень представника позивача, судом встановлено, що відповідно до внутрішнього порядку визначеного ТОВ «ТК «Економ Плюс» всі документи, зокрема податкові накладні на товар, зберігаються у субєкта господарювання ТОВ «ТК «Економ Плюс» м. Запоріжжя.

Суд зазначає, що податковим органом під час проведення перевірки не було взято до уваги те, що здійснюється перевірка саме відокремленого підрозділу (філії) ТОВ «ТК «Економ Плюс», основний офіс якого, так як і бухгалтерська документація, знаходиться у м. Запоріжжі.

Крім того, суд зазначає, що позивач не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки подав до контролюючого органу заперечення та первинні документи бухгалтерського обліку, відсутність яких була встановлена в ході перевірки (а.с.10-11), проте, податковим органом вказані документи враховано не було, що призвело до хибного висновку про порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також, позивачем надано до суду підтверджуючі документи, на товар, який на думку відповідача перебував у реалізації та зберіганні не облікований в установленому законодавством порядку на суму 7110,87 грн. (а.с. 106-115).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі находження частини первинних бухгалтерських документів у відділі бухгалтерії на головному офісі підприємства, вказане не може бути підставою для висновків податкового органу про їх відсутність та порушення платником податків законодавства щодо обліку товарів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача про порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону №265 та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем п.2.6 гл.2 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.2.6 гл.2 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні ґрунтується на тому, що позивачем не оприбутковано грошові кошти в повній сумі в день фактичних їх надходжень, а сума несвоєчасно оприбуткованої готівки складає 12900,00 грн.

Відповідно до п.2.6 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно абзацу 3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Разом з тим, суд зазначає, що висновок відповідача про не оприбуткування коштів спростовується наданими до матеріалів справи витягом з книги обліку розрахункових операцій за касовими апаратами ФН НОМЕР_1 та ФН 082004832, копіями Z звітів від 24.04.2014 №178, 179, 180, чеками інкасації КБ «ПриватБанк» від 24.04.2014 №6386 та від 25.04.2014 №6428, копією договору про інкасацію коштів від 01.07.2012 №ZPH0000205, прибутковими та видатковими касовими ордерами (а.с.73-105).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що наданими до матеріалів справи документами спростовано висновок податкового органу про не оприбуткування позивачем готівкових коштів та порушення п.2.6 Положення про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ Плюс».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ Плюс» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесене Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області податкове повідомлення рішення від 19.05.2014 року №2201 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 14 221,74 грн. та від 19.05.2014 року №2201.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Економ Плюс» судовий збір в розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Шара