Справа № 154/868/15а,2а/154/15/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Справа № 876/4360/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахувати стаж роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років та зобов'язання призначення пенсію за вислугу років,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області, в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати відповідача зарахувати у стаж роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» половину періоду навчання у Українській юридичній академії; зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі визначеному цією статтею.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що навчання на заочному факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 березня 2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що в період навчання на заочному факультеті в Українській юридичній академії з 01.09.1987 року по 27.04.1992 року вона працювала тільки в одній установі - у Володимир-Волинському відділі соціального забезпечення і при цьому лише до 09.08.1989 року. З 09.08.1989 року по 14.06.1992 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, що згідно вимог до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», також зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років в органах прокуратуру.

Крім того, апелянт стверджує, що форма здобуття вищої юридичної освіти не ставиться в залежність при прийнятті на роботу на прокурорські посади, що свідчить про відсутність розмежування чи надання переваг особам, які здобули освіту за очною чи заочною формою навчання у вищому учбовому закладі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстації прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом безспірно встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1987 року по 27.04.1992 року навчалася на заочному факультеті в Українській юридичній академії (Харківський юридичний інститут), що стверджується копією диплома НОМЕР_1.

03.03.2015 року ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в місті Володимир-Волинському та у Володимир-Волинському районі з відповідними документами та заявою про розгляд питання призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру».

Згідно наявного в матеріалах протоколу управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області № 286 від 04.03.2015 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю стажу роботи необхіного для призначення пенсії за вислугу років прокурорам і слідчим.

Згідно вимог ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

Частиною 6 зазначеної статті Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

У відповідності до вимог частини третьої статті 42 Закону України від 23 травня 1991 року «Про освіту» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Підпунктом 6.3 пункту 6 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 року № 161, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 року за № 173, передбачено, що вечірня і заочна (дистанційна) форми навчання є формами здобуття певного рівня освіти або кваліфікації без відриву від виробництва.

Згідно вимог ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Також, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону України «Про прокуратуру».

В силу ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 , також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Отже, питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема навчанням на заочному факультеті, відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу, а відповідно до пункту 2.18 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

З аналізу вказаних норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що навчання на заочному факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки крім вищезазначеного закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 квітня 2014 року у справі № 21-65а14.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області, відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахувати стаж роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років та зобов'язання призначення пенсію за вислугу років.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 березня 2015 року у справі №154/868/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахувати стаж роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років та зобов'язання призначення пенсію за вислугу років - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник