Справа № 804/5211/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 р. Справа № 804/5211/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною відмови, визнання протиправним наказу, зобовязання вчинити певні дії,-
14 квітня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6, з урахуванням уточнення адміністративного позову від 15.06.2015, про:
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області, яка виразилася у ненаданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно заяви від 24.02.2015, у встановлений законом термін;
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області, яка виразилася у ненаданні ОСОБА_5 мотивованої відмови на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно заяви від 24.02.2015 у встановлений законом термін;
- визнання протиправною відмову Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області від 24.03.2015 № 31-4-0.11-5366/2-15, у наданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області;
- визнання наказу Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області № 4-182/15-14-СГ від 01.07.2014 про надання ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області протиправним;
- зобовязання Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області прийняти у ОСОБА_5 заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 24.02.2015 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні щодо земельної ділянки площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського районі Дніпропетровської області в порядку, встановленому законом.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. 24.03.2014 позивач отримав від відповідача відмову, у звязку з тим, що наказ на розробку проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки вже було надано громадянці ОСОБА_6 Позивач наголосив на тому, що такий наказ є незаконним, оскільки дана громадянка вже має у володінні земельну ділянку за таким цільовим призначенням, відтак не надавши йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 2,0 га, за цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області або вмотивованої відмови у його наданні, відповідач допустив бездіяльність та грубо порушив права ОСОБА_5
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 відкрито провадження у справі № 804/5211/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 21.05.2015.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений адміністративний позов повністю, просив задовольнити його повністю.
Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Відповідач зазначив, що на заяву позивача від 24.02.2014 щодо розгляду можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га., яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області відповідачем було надано лист від 24.03.2015 № 31-4-0.11-5366/2-15. В означеному листі відповідач повідомив позивача про те, що на запитувану земельну ділянку вже наданий наказ на розробку проекту землеустрою. Відповідач наголосив, що вказаний лист не є відмовою, проте, на думку відповідача, такий лист є вмотивованою відповіддю - повідомленням. Що стосується наказу від 01.07.2014 № 4-182/15-14-СГ, за яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6, то він виданий ще до того як позивач звернувся до Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області з аналогічного питання, і на момент звернення вже був чинний. В той же час, відповідач звернув увагу на те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є виключною компетенцією органів, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.
У судовому засіданні представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, надала до суду клопотання про здійснення розгляду справи за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Частинами 6 та 7 ст. 118 Земельного Кодексу України ( далі ЗК України) визначено процедуру безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян. Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 ЗК України).
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 24.02.2015 ОСОБА_5, в порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України, звернувся до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області із заявою, в якій просив розглянути можливість щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій» щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, додавши до вказаної заяви пакет документів.
Матеріалами справи підтверджено, що дозвіл на розробку проекту землеустрою на запитувану позивачем земельну ділянку на підставі наказу від 01.07.2014 № 4-182/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» відповідач вже надав третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6.
На заяву ОСОБА_5 від 24.02.2015, відповідачем був наданий лист від 24.03.2015 (вих. № 31-4-0.11-5366/2-15), в якому зазначено, що за результатами розгляду матеріалів було встановлено, що земельна ділянка, площею 2 га, яка планується для відведення, відноситься до земельної ділянки, на яку Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області було надано наказ на розроблення проекту землеустрою.
Частиною 7 статті 188 ЗК України чітко визначено процедуру розгляду клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказаною нормою передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Статтею ст. 122 ЗК України, визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Відповідно до ч. 4 вказаної статті ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Представник відповідача у своїх письмових поясненнях зазначив, що лист від 24.03.2015 (вих. № 31-4-0.11-5366/2-15) Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області не є відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а є лише повідомленням.
Суд відзначає, що положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України чітко визначено, що за зверненням зацікавленої особи, повноважний орган або повинен надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. Надання будь - яких листів або повідомлень з цього питання даною нормою чинного законодавства не передбачено.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про бездіяльність субєкта владних повноважень Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_5 від 24.02.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно заяви від 24.02.2015, у встановлений законом термін, як це регламентовано ч. 7 ст. 118 ЗК України.
У звязку із наведеним суд вважає за необхідні зобовязати відповідача - Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви ОСОБА_5 від 24.02.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно заяви від 24.02.2015, у встановлений законом термін, як це регламентовано ч. 7 ст. 118 ЗК України.
Окремо суд звертає увагу на положення абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України, яким передбачено те, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Що стосується вимоги позивача про визнання протиправним наказу Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області від 01.07.2014 № 4-182/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», відповідно до пункту 1 якого, надано дозвіл ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, орієнтований розмір якої становить 2,0 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;
З аналізу положень вказаних статей КАС України випливає, що оскарження рішень субєкта владних повноважень може бути здійснено шляхом оскарження нормативно -правових актів або правових актів індивідуальної дії.
За своєю правовою природою вищевказана вимога є вимогою позивача про оскарження рішення субєкта владних повноважень у формі акта індивідуальної дії.
Правові акти індивідуальної дії - рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування норм права.
Суд зазначає, що наказ Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області від 01.07.2014 № 4-182/15-14-СГ про надання ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки є саме актом індивідуальної дії, який розповсюджує свою дію на обмежене коло осіб - ОСОБА_6, прийняття означеного наказу є компетенцією відповідача і не порушує прав позивача та не перешкоджає їх реалізації, у той же час, скасування такого наказу буде порушенням прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6
Відповідач зазначив також і про те, що наявність діючого наказу від 01.07.2014 № 4-182/15-14-СГ про надання ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки не перешкоджає вказаному органу як субєкту владних повноважень видати аналогічний наказ за зверненням іншої особи.
Оскільки видання таких наказів є виключною компетенцією відповідача, суд не в праві своєю компетенцією підміняти компетенцію Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області та прямо вказувати відповідачу на те, яке саме рішення останній повинен прийняти.
У відповідності по п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Таким чином, з огляду на те, що правовідносини, які виникли між двома субєктами: субєктом владних повноважень - Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, не можуть бути змінені або припинені за бажанням ОСОБА_5, який має намір реалізувати своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, на яку ОСОБА_6 заявила свій намір раніше. Зазначений наказ може бути скасований за наявності волевиявлення сторін правовідносин: Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області або ОСОБА_6
За таких обставин, у суду відсутні підстави для скасування наказу Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області від 01.07.2014 № 4-182/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».
З огляду на те, що лист від 24.03.2015 № 31-4-0.11-5366/2-15 не містить відмову, а є лише повідомленням субєкта владних повноважень, вимога позивача про визнання протиправною відмови Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області від 24.03.2015 № 31-4-0.11-5366/2-15, у наданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області не підлягає задоволенню.
Позовні вимоги про зобовязання Головного управління Держземагентва у Дніпропетровській області прийняти у ОСОБА_5 заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 24.02.2015 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні щодо земельної ділянки площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського районі Дніпропетровської області в порядку, встановленому законом фактично зводяться до заявлених позовних вимог, викладених у пунктах 1, 2 уточненого адміністративного позову, та містять альтернативний характер, що не відповідає положенням частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_5 від 24.02.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України та зобовязання Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області прийняти обгрунтоване рішення по суті заяви ОСОБА_5 від 24.02.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, у разі якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 94, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною відмови, визнання протиправним наказу, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_5 від 24.02.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського районі Дніпропетровської області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.
Зобовязати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області прийняти обгрунтоване рішення по суті заяви ОСОБА_5 від 24.02.2015 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,0 га, із цільовим призначенням особисте селянське господарство, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського районі Дніпропетровської області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 25 червня 2015 року

Суддя ОСОБА_1