Справа № 821/4562/14
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4562/14

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Нововоронцовської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року Державна фінансової інспекції в Херсонській області (далі ДФІ) звернулася з до суду адміністративним позовом до Нововоронцовської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі - Лікарня) про зобов'язання виконати п.п. 2, 3, 4, 5 Вимоги від 11.08.2014 р. № 21-07-14-14/4724 щодо повного відшкодування фінансових порушень, виявлених при проведенні ревізії.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, начальником ДФІ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.2.12 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на І квартал 2014 року у термін з 31 березня 2014 року по 27 червня 2014 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності лікарні за період з 01.01.2011 р. по 01.03.2014 р.

За результатами ревізії складено акт від 07.07.2014 р. № 07-17/033, в якому зазначено, що в порушення вимог ч.4 ст.13 Бюджетного кодексу України та п.23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до використання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002 р., встановлено факти покриття витрат спеціального фонду за рахунок загального фонду на загальну суму 42178,17 грн.; в порушення вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 79 "Ветеринарна діяльність", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 07.11.2006 р. № 653, та вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" від 20.02.2006 р. № 1298, лікарнею необґрунтовано нараховано та виплачено заробітну плату фельдшерам ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 р. по 01.03.2014 р. у сумі 14247,81 грн., та, як наслідок, зайво сплачено внесків до державних цільових фондів у сумі 5171,95 грн.; за період з 01.01.2011 р. по 01.06.2013 р. внаслідок невірно встановленої надбавки за класність (кваліфікацію), зайво нараховано та виплачено заробітну плату водію лікарні у сумі 4536,55 грн. та зайво перераховано внески до цільових фондів у сумі 1646,77 грн.; внаслідок не звернення до суду у період грудень 2008 року - грудень 2011 року щодо стягнення дебіторської заборгованості лікарнею пропущено терміни позовної давності та втрачено можливість повернення довгострокової дебіторської заборгованості за надані послуги з проведення досліджень у сумі 5750 грн., чим порушено вимоги ст.629 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР.

На підставі акту ревізії ДФІ винесено Вимогу від 11.08.2014 р. № 21-07-14-14/4724 щодо усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни, якою лікарню зобов'язано:

- п.2 вжити заходи щодо зменшення бюджетних асигнувань загального фонду кошторису лікарні за кодом програмної класифікації видатків 2802030 "Організація і регулювання діяльності установ в системі Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України" на суму 42178,17 грн., у разі недостатності невикористаних бюджетних асигнувань у поточному році за бюджетною програмою у цілому для зменшення бюджетних асигнувань врахувати обсяг бюджетних асигнувань на наступні бюджетні періоди в сторону зменшення планових граничних обсягів видатків на відповідну суму;

- п.3 утримати з осіб, яким виплачено зайво нараховану заробітну плату, кошти в сумі 14247,81 грн.; провести перерахунок та відповідну взаємозвірку щодо суми єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 5171,95 грн., або зарахувати в рахунок майбутніх платежів;

- п.4 утримати з особи, якому безпідставно виплачено заробітну плату, кошти в сумі 4536,55 грн.; провести перерахунок та відповідну взаємозвірку щодо суми єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 1646,77 грн., або зарахувати в рахунок майбутніх платежів;

- п.5 відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість в сумі 5750 грн.; провести претензійно-позовну роботу та забезпечити стягнення коштів в сумі 5750 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у заподіянні шкоди, у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України.

Невиконання зазначених пунктів вимоги стало підставо звернення до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позову в частині щодо виконання п.2 вимоги ДФІ, судом першої інстанції встановлено, що лікарня, не погодившись з висновками вищезазначеної ревізії, оскаржила її результати до суду. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року справа № 821/3929/14 адміністративний позов лікарні задоволено частково, судом визнано протиправним та скасовано п.2 вимоги від 11.08.2014 р. № 21-07-14-14/4724 та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 07.08.2014 р. № 21-07-14-14/4674, в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року змінено щодо підстав для відмови у позові. В іншій частині постанову залишено без змін.

Таким чином, суд першої інстанції виходив, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено протиправність та скасовано п.2 вимоги від 11.08.2014 р. № 21-07-14-14/4724, то позовні вимоги ДФІ в Херсонській області в частині зобов'язання відповідача виконати п.2 Вимоги від 11.08.2014 р. № 21-07-14-14/4724 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, враховуючи вимоги ч.1 статті 72 КАС України, а також вимоги статті

255 КАС України, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін, а також, враховуючи, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2011 по справі №2а-5901/09/1470, яка набрала в установленому порядку законної сили, вважає, що встановлені обставини у спорі між лікарнею та ДФІ щодо правомірності п. 2 Вимоги від 11.08.2014 р. № 21-07-14-14/4724, в даній адміністративній справі оспорюватись не можуть. А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в цій частині позовних вимоги.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, зазначених у п.3, 4, 5 Вимоги не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів також погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У п.3, 4, 5 Вимоги, ДФІ пред'явила вимогу про усунення порушень, у якій зазначено про необхідність відшкодування збитків.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про зобов'язання виконати вимогу.

Підсумовуючи все викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, вірно встановив фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин і обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону при цьому не допущено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

ОСОБА_1