Справа № 263/2756/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Турченко О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року справа №263/2756/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Ляшенка Д.В.,

секретар Томах О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2015 р. у справі № 263/2756/15-а за позовом ОСОБА_3 до Маріупольського міського центра зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України третя особа Публічне акціонерне товариство "Азовзагальмаш" про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до Маріупольського міського центра зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, третя особа Публічне акціонерне товариство "Азовзагальмаш", в якому просив визнати незаконними дії відповідача виплати позивачу з 22.12.2014 року допомоги по безробіттю не в повному обсязі та з порушенням встановлених строків, зобовязати відповідача на рахувати та виплатити позивачу соціальної допомогу по безробіттю згідно законодавства України та записів у трудовій книжці; зобовязати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, за кожний місяць незаконних дій відповідача.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою і просив апеляційний суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено, що 15.12.2014 року ОСОБА_3 було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості, надано статус безробітного (наказ № НТ141218) та призначено виплату допомоги з безробіття, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття: 100% - протягом перших 90 календарних днів, 80% - протягом наступних 90 календарних днів, 70% - протягом 180 останніх календарних днів на підставі п.п. 1, 3, 4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», починаючи з 22.12.2014 року по 16.12.2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців останнє місце роботи ОСОБА_3 - фізична особа-підприємець. Дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 28.11.2014 року. 30.09.2014 року позивач був звільнений з ПАТ «Азовзагальмаш».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон) страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які, зокрема, працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та фізичні особи - підприємці. Особам, які підлягають страхуванню на випадок безробіття, видається свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яке є єдиним для всіх видів соціального страхування.

Згідно ст. 22 Закону право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 23 Закону передбачено, що розмір допомоги по безробіттю таким особам визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб, зокрема понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001 року затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі Порядок), який визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття.

Згідно п. 4 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності).

Згідно п. 17 Порядку у разі коли застрахованій особі страхові виплати призначаються у робочих органах виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі довідок про середню заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) за основним місцем роботи, за сумісництвом та за виконання робіт (надання послуг) згідно з цивільно-правовими договорами, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється зазначеними робочими органами сумарно.

Відповідно до п. 22 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід) видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату.

Згідно п. 23 Порядку довідка про оподатковуваний дохід добровільно застрахованим особам видається державними податковими органами за місцем проживання зазначених осіб на підставі декларацій, поданих в установленому законодавством порядку. Розрахунки середнього доходу зазначеним у цьому пункті особам здійснюють робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 25 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат складається за формою згідно з додатками 2-6.

Постановою КМУ № 307 від 20.11.2000 року затверджений Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, пунктом 6.1 якого допомога по безробіттю призначається та виплачується з 8 дня після реєстрації особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Згідно п 6.2. даного Порядку допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Відповідно до п. 6.3. Порядку рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заноситься до картки персонального обліку безробітного. З цим наказом безробітний повинен бути ознайомлений під особистий підпис у картці обліку прийнятих рішень керівництва центру зайнятості.

Відповідачем на підставі п. 4 Порядку , розрахунковий період, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) позивача визначений період з травня по жовтень 2014 року, також відповідно до п. 17 Порядку, дохід, що ОСОБА_3 отримав з підприємства за період травень-вересень 2014 року включено до розрахунку виплат з загальнообов'язкового державного соціального страхування. При цьому ОСОБА_3 довідку про середню заробітну плату (дохід), отриману за період роботи у ПАТ «Азовзагальмаш», з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат відповідачеві не надано. Маріупольським міським центром зайнятості в ПАТ «Азовзагальмаш» направлено лист-запит № 09-195 від 20.01.2015 року про надання до центру зайнятості довідки про середню заробітну плату, отриману ОСОБА_3 на ПАТ «Азовзагальмаш» за період травень-вересень 2014 року. Станом на час розгляду справи відомості про отримання довідки відповідачем відсутні.

Доводи апелянта, посилаючись на порядок № 1266 стосовно того, що в разі невиплати страхових внесків роботодавцем під час трудових відносин, цей проміжок часу не може бути «розрахунковим періодом для нарахування допомоги по безробіттю» є помилковим, оскільки у відповідності до п. 4 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття , в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як субєкта підприємницької діяльності, тобто з дня розірвання трудових відносин, незалежно від того, чи сплачувались роботодавцем страхові внески.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано до центру зайнятості довідку про середню заробітну плату (дохід), який було отримано ним від ПАТ «Азовзагальмаш» та довідку про сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців.

Доказів звернення позивача до ПАТ «Азовзагальмаш» за відповідною довідкою ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано. Надання листа СВ Іллічівського РВ стосовно кримінального провадження за фактом невиплати позивачу заробітної плати не є доказом його звернення за відповідною довідкою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій Маріупольського міського центру зайнятості по призначенню та виплаті позивачу допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років 70% середньої заробітної плати на підставі наданих позивачем відомостей для розрахунку страхових виплат.

Оскільки позовні вимоги позивача в частині неправомірності дій, вчинених відповідачем по відношенню до позивача під час призначення допомоги по безробіттю задоволенню не підлягають, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі та відповідні їм правовідносини, судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Повний текст ухвали складений 23 червня 2015 року.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2015 р. у справі № 263/2756/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді Д.В. Ляшенко

ОСОБА_4