Справа № 442/299/14-а
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/299/14-а
Провадження № 2-а/442/51/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

про секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дрогобицькому районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дрогобицькому районі Львівської області, в якому просять суд зобов'язати відповідача виплатити їм недоплачену щомісячну державну соціальну грошову допомогу "Дітям війни" за період з 2006 року по 31.03.2009 року. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дітьми війни. Згідно із статтею 6 цього ж Закону їм повинна виплачуватись щомісячна соціальна грошова допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога їм не виплачувалась.

Ухвалою судді від 17.01.2014 року при відкритті провадження, позовні вимоги поза межами строку звернення до адміністративного суду (за період до 23.07.2008 року) залишені без розгляду.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, просять справу слухати у їх відсутності та задоволити позов. Представник відповідача в судове засідання не з»явився.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися то відповідно до ст. 41 КАС України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-VI установлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивачі народилися в період з 03 вересня 1927 року по 02 вересня 1945 року, є дітьми війни, це підтверджується їхніми паспортами громадянина України та пенсійними посвідченнями. Оскільки позивачі набули статусу "дитина війни", реалізація їх права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин актах законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто відсутність коштів, як причина невиконання відповідачем своїх зобовязань.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

За ст. 46 Конституції України, що має найвищу юридичну силу (ст. 8 Конституції України) громадяни мають право на соціальний захист у випадках, передбачених законом. Частина 2 статті 8 Конституції України встановлює вимогу щодо законів України - усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч.3 ст.22 Конституції України).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було обмежено.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема, положення Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", якими обмежується дія ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ст. 152 Конституції України - закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Так, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №10-рп/2008, визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" втратили чинність, отже, з цього часу відновлено дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове соціальне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України, при розгляді справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду - як джерело права.

Згідно зі ст.1 Протоколу №1 до вказаної Конвенції, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття "власності", яке міститься у ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежене власністю на фізичні речі та залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права" і, таким чином, як власність.

Європейський Суд з прав людини при розгляді справи "Кечко проти України" зауважив, що в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, припиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. У зв'язку з чим Європейський суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів - Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно до якого встановлені надбавки з бюджету і який є діючим, та Закону України "Про державний бюджет" на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку уряду України, превалювали як lex specialis. Європейський суд не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, постільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Судом встановлено, що всупереч Рішення Конституційного Суду України Управління Пенсійного фонду України в Дрогобицькому районі Львівської області оспорювана позивачами щомісячна державна соціальна грошова допомога з липня по грудень 2008 року виплачувалася не в повному розмірі. Невиконання державою (в особі Пенсійного Фонду, на який покладено проведення виплат за аналогією з положеннями Закону України "Про бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 року за №107-У1) своїх соціальних зобовязань щодо окремих громадян ставить їх в не рівні умови, підриває принцип довіри особи до держави і закономірно призводить до порушення принципів соціальної справедливості у правовій державі. А також, керуючись таким принципом адміністративного судочинства як верховенство права, з метою забезпечення передбаченого Конституцією України права позивача на належне соціальне забезпечення, позов підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в позовних вимогах стосовно виплати щомісячної надбавки з 01.01.2009 року по 31.03.2009 року, судом також було враховано, що в 2009 році жодні обмеження розміру підвищення пенсії дітям війни встановлені не були.

На підставі ст. ст. 22, 55, 64, 95 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 та керуючись ст. ст. 7- 14, 18, 19, 71, 143, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дрогобицькому районі Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2 підвищення до пенсії, отриманої у період з 23.07.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, право на яке надане ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням проведених нарахувань.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя: Крамар О.В.