Справа № 817/197/15
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
"16" червня 2015 р. Справа № 817/197/15
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Іваненко Т.В.
суддів: Зарудяної Л.О.
Кузьменко Л.В.,
при секретарі Білоцькій А.В. ,
представника відповідача Міністерства оборони України Панасюка В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,
В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Комісії по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та скасування рішення Комісії по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 26.11.2014 року (протокол №129) щодо відмови у погодженні Списку розподілу житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 про надання ОСОБА_1 службової квартири на склад сім`ї 5 чоловік та зобов`язання Комісії по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України погодити Список розподілу житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 для надання ОСОБА_1 двохкімнатної службової квартири житловою площею 30,2 кв.м. на склад сім`ї 5 чоловік.
Позов обґрунтовано тим, що за теперішнім місцем проходження військової служби у позивача відсутнє постійне житло, його та членів його сім`ї було взято на квартирний облік і вони на даний час перебувають у черзі на отримання житла. Проте оскаржуваним рішенням відмовлено у погодженні Списку розподілу житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 про надання ОСОБА_1 службової квартири на склад сім`ї 5 чоловік.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії та скасовано рішення Комісії по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 26.11.2014 року (протокол №129) щодо відмови у погодженні Списку розподілу житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 про надання ОСОБА_1 службової квартири на склад сім`ї 5 чоловік.
Зобов`язано Комісію по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України розглянути повторно питання щодо відмови у погодженні Списку розподілу житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 про надання ОСОБА_1 службової квартири на склад сім`ї 5 чоловік.
В решті задоволення позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач на даний час утримує двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 площею 37,4 м2, яку він отримав під час проходження військової служби у Тернопільському гарнізоні. Вказує, що Комісія по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України утворена та діє відповідно до вимог чинного законодавства, та винесення оскаржуваного рішення входить до його компетенції. Також вказує на пропущення строку звернення до суду.
Позивач в судове засідання не з`явився. В запереченнях на апеляційну скаргу просить справу розглядати без його участі.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з серпня 1987 року по даний час проходить військову службу в Збройних Силах України. З листопада 2011 року позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Рівне на посаді начальника управління заступника командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 по роботі з особовим складом, має звання полковника.
Відповідно до розпорядження начальника Рівненського гарнізону від 29.11.2006 № 1551, 15.11.2006 погодженого Комісією з контролю за розподілом житла у Збройних Силах України (протокол №63), згідно рішення виконкому Рівненської міської ради від 12.12.2006 № 247, квартирі АДРЕСА_3 надано статус службової та закріплено її за військовою частиною НОМЕР_1 .
За результатами розгляду питання щодо розподілу квартири АДРЕСА_4 командиром військової частини НОМЕР_1 кандидатом на отримання квартири АДРЕСА_4 було визначено військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 начальника управління - заступника командувача військ оперативного командування Північ по роботі з особовим складом полковника ОСОБА_1 та видано наказ від 08.07.2014 № 311 Про виділення службового житлового приміщення.
17.07.2014 начальником КЕВ м. Рівне, за вих. № 1336 список розподілу житлової площі (квартири АДРЕСА_4 ) було подано до Головного КЕУ Збройних Сил України для подальшого їх розгляду Комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України.
Згідно протоколу від 04.09.2014 року Комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України рішення командира військової частини НОМЕР_1 , щодо розподілу службового житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 для військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 не було погоджене, як таке, що суперечить вимогам Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737.
Відмова обґрунтована тим, що полковник ОСОБА_1 на даний час утримує двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 площею 37,4 м2, яку він отримав під час проходження військової служби у Тернопільському гарнізоні.
Після отримання додаткових обґрунтувань необхідності надання службового житла ОСОБА_1 26.11.2014 Комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України відбувся повторний розгляд відповідного питання.
За результатами повторного розгляду вказаного питання (протокол від 26.11.2014 № 129) Комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України прийнято рішення залишити попереднє рішення Комісії від 04.09.2014 (протокол № 85) щодо виділення квартири АДРЕСА_4 полковнику ОСОБА_1 без змін.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
З метою забезпечення реалізації положень зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджений Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Постанова КМУ №1081), відповідно до пункту 22 якого облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі-облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Пунктом сьомим Постанови визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 12 Постанови службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.
Відповідно до п.п. 3.3 пункту 3 Інструкції службові жилі приміщення надаються військовослужбовцям за місцем проходження ними військової служби шляхом видання на підставі списку розподілу службової житлової площі в гарнізоні наказу начальника гарнізону.
Суд встановив, що рішенням виконкому Тернопільської міської ради від 31.05.2007 року №717 ОСОБА_1 надавалось службове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 площею 37,4 м2, на склад сім`ї три особи.
Згідно рішення Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України 21.11.2008 затвердженого Міністром оборони України, рішенням виконкому Тернопільської міської ради від 19.12.2008 № 2593 службову квартиру АДРЕСА_5 площею 37,4 м2 в якій проживає сім`я ОСОБА_1 складом 4 особи було виключено із числа службових, а ОСОБА_1 знято з квартирного обліку.
Згідно відомостей які містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_6 зазначено, що відповідно до свідоцтва на право власності серії НОМЕР_2 , виданого 03.05.2007 виконкомом Тернопільської міської ради, дана квартира перебуває у власності держави в особі Верховної Ради України та перебуває в оперативному управлінні Міністерства оборони України.
Згідно довідки ПП Житло-Комфорт, яке є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_7 , встановлено, що у вищезазначеній квартирі з 13.01.2010 зареєстрована та проживає мати громадянина ОСОБА_1 громадянка ОСОБА_2 , 1950 року народження.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що жодним нормативним актом не передбачено, що військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані вивільнити житлове приміщення, де проживають постійно для отримання службового житла або отримання іншого житла для поліпшення умов проживання. Крім того, квартира для постійного проживання знаходиться в м. Тернополі, а на час виникнення спірних правовідносин позивач проходить військову службу в м. Рівне. Також у позивача змінився склад сім`ї, що крім нього становити дружина, два сини і дочка.
Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач приймаючи висновок про відмову у погодженні Списку розподілу житла, що надійшло з поточного звільнення за адресою: АДРЕСА_1 про надання ОСОБА_2 службової квартири на склад сім`ї 5 чоловік, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржуване рішення призвело до порушення права позивача як військовослужбовця та членів його сім`ї на отримання службового житла, оскільки жодного житла в м. Рівному позивач не має. З отриманого житлового приміщення наданого ОСОБА_2 було знято статус службове, воно є постійним, тому здача такого житла Міністерству оборону України не передбачена, а військовослужбовці за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень незважаючи на наявність у них постійного житла в інших місцях проходження служби.
Одним з доводів апеляційної скарги є те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.
Проте, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року клопотання про залишення позовної заяви без розгляду залишено без задоволення.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не подано належних доказів, коли ж позивачу стало відомо про рішення Комісії від 26.11.2014 року. З копії протоколу засідання комісії № 129 від 26.11.2014 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 11-13) вбачається, що він отриманий засобами факсимільного зв`язку 26.01.2015 року. Позовну заяву подано позивачем 27.01.2015 року. Отже строку звернення позивачем до суду не пропущено.
Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
В судовому засіданні представником відповідача подано витяг з наказу Командувача військ оперативного командування «захід» від 16.05.2015 року № 38, яким полковника ОСОБА_2 вказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби до Головного управління по роботі з особовим складом Збройних Сил України в м. Київ. З 16.05.2015 року позивача включено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечень.
Проте колегія суддів зазначає, що станом на день винесення оскаржуваної постанови позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Рівне, а тому постанова Рівненського окружного адміністративного суду скасуванню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2015 року відстрочено сплату судового збору в сумі 36,54 грн. Міністерству оборони України до прийняття рішення у даній справі.
Оскільки апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, судовий збір підлягає стягненню.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2015 р. без змін.
Стягнути з Міністерства оборони України в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 36,54 грн.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_8 - відповідачу/відповідачам: Комісія по контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України вул.Курська,13-а, м.Київ,01001
4- Міністерство оборони України пр-т Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168
5- Західний територіальний юридичний відділ - вул. Батуринська,2, м. Львів
6- Західний територіальний юридичний відділ - вул. Івана Франка, 25, м. Львів, 79005
- ,