Справа № 802/234/15-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/234/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

11 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.,

суддів: Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача - Наумика Олега Анатолійовича,

представника позивача - Щербахи Романа Сергійовича,

представника відповідача - Терепи Сергія Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Контроль" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Енерго Контроль" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької ОДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 24.10.2014 року № та форми «П» від 26.11.2014 року №.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області №1 від 24.10.2014 року та № від 26.11.2014 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

На підставі наказу Вінницької ОДПІ від 06.08.2014 року №2274 та відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок, контролюючим органом були видані головним державним-ревізорам направлення від 19.08.2014 року за №№2163/22, 2164/22 та №2165/2201 на проведення планової виїзної перевірки ТОВ «Енерго Контроль» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 09.01.2013 року по 31.03.2014 року, валютного та іншого законодавства за період 09.01.2013 року по 31.03.2014 року, про що 07.10.2014 року складено акт за №2650/2201/38512048 (а.с.9-24).

Актом перевірки зокрема встановлено, що на порушення п.138.1 п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.140.1.6 п.140.1 ст.140 ПК України ТОВ «Енерго Контроль» завищено витрати, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2013 рік на суму 455075 грн. та занижено податок на прибуток за 2013 рік всього в сумі 71322,00 грн.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, позивачем подано письмові заперечення (а.с.60), на підстав яких Вінницькою ОДПІ надана відповідь №23846/10/2201 від 21.10.2014 року про результати розгляду заперечення до акту перевірки від 07.10.2014 року №2650/2201/38512048, яким заперечення залишено без задоволення, а акт перевірки без змін (а.с.61-67).

На підставі встановлених порушень Вінницькою ОДПІ 24.10.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення ТОВ «Енерго Контроль» суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток на загальну суму 89153,00 грн., зокрема, за основним платежем у розмірі 71322,00 грн. та за штрафними санкціями 17831,00 грн. (а.с.68).

04.11.2014 року не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з відповідною скаргою №11/02-329 (а.с.70-73), за наслідком розгляду якої 18.11.2014 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято рішення №405/10/02-32-10-04 про залишення податкового повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення (а.с.74-79). Також, рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області зобов'язало Вінницьку ОДПІ скласти та направити ТОВ «Енерго Контроль» податкове повідомлення-рішення на зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток 79694,00 грн.

Не погоджуючись рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області від 18.11.2014 року про результати розгляду первинної скарги, товариство звернулось до ДФС України з повторною скаргою від 27.11.2014 року №11/21 про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» (а.с.80-84).

26.11.2014 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «П» № про зменшення суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 79694,00 грн. (а.с.89).

05.12.2014 року товариство звернулось до ГУ ДФС у Вінницькій області та 23.12.2014 року до ДФС України зі скаргами на податкове повідомлення-рішення форми «П», які залишення без задоволення (а.с.85-88, 90-107).

Позивач не погоджується з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, тому оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, дійшов висновку, що позивач мав право на укладення Договору страхування відповідальності перед третіми особами (ПАТ «Вінницяобленерго») та віднести до складу інших витрат, витрати на страхування фінансового ризику (що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Відповідач, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, в своїй апеляційній скарзі зазначив, що витрати, понесені ТОВ "Енерго Контроль", а саме витрати на страхування фінансового ризику, спрямовані на заниження об'єкту оподаткування, несплати грошових коштів до державного бюджету, а лише з метою отримання певної преференції ТОВ "Енерго Контроль" віднесено до складу витрат на збут на суму коштів за податковою операцією (витрати на страхування) без наявності ділової мети, а тому не виконання договірних зобов'язань за договором страхування фінансового ризику від 31.07.2013 року №27-фр/13, укладеного між ТОВ «Енерго Контроль» та ПАТ «Вінницяобленерго», призвело до завищення позивачем витрат у сумі 455075,00 грн. та заниження податку на прибуток в сумі 71322,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія повністю погоджується із висновками суду першої інстанції по суті спору з врахуванням наступного.

Встановлено, що ПАТ «Вінницяобленерго» було складено Документацію конкурсних торгів на закупівлю ДК 016:2010 код 26.51.6 Інструменти та прилади вимірювальні, контрольні та випробувальні, інші (Однофазні електронні двохелементні лічильники кл.т.1,0), яка затверджена рішенням комітету з конкурсних торгів протокол від 09.04.2013 року №21/1, Голова комітету з конкурсних торгів Р.Б. Кравець (42-59).

22.07.2013 року між ПАТ «Вінницяобленерго» (покупець) та ТОВ «Енерго Контроль» укладено Договір поставки №6/07-Е продукцію згідно зі Специфікацією (Додаток 1), яка після її укладання є невід'ємною частиною даного договору, а саме: однофазні електронні двохелементні лічильники кл.т. 1,0 в кількості 30583 на суму 790 060,83 грн. з ПДВ (а.с.39-41). Загальна сума договору складає 3 950 304,17 грн., крім того ПДВ 20% - 790 060,83 грн., загальна сума з ПДВ 4 740 365,00 грн.

Крім того, листом ПАТ «Вінницяобленерго» від 24.02.2015 року, директора ТОВ «Енерго Контроль» повідомлено про те, що невиконання умов вище визначеного Договору поставки зі сторони ТОВ «Енерго Контроль» призвело б для ПАТ «Вінницяобленерго» до невиконання Інвестиційної програми, що автоматично потягнуло б за собою для ПАТ «Вінницяобленерго» застосування штрафних санкцій та виключення зі структури тарифу на електроенергію коштів, передбачених на придбання та заміну однофазних електронних двохелементних лічильників кл.т.1,0., а саме коштів у сумі 4 740 370,00 грн., що завдало б прямої дійсної шкоди матеріальним інтересам ПАТ «Вінницяобленерго» у вищезазначеному розмірі невиконання Інвестиційної програми.

Згідно Розділу 6 (укладення договору про закупівлю) Документації конкурсних торгів та п. 12.9 Договору поставки, ТОВ «Енерго Контроль» (постачальник) протягом десяти календарних днів з дати підписання сторонами даного договору зобов'язаний на забезпечення виконання умов даного договору укласти договір страхування фінансового ризику на таких основних умовах: предмет договору - страхування невиконання (неналежного виконання) постачальником - ТОВ «Енерго Контроль» взятих на себе зобов'язань за даним договором.

Відтак, внаслідок перемоги ТОВ «Енерго Контроль» та на виконання Документації конкурсних торгів ПАТ «Вінницяобленерго» на закупівлю однофазних двохелементних лічильників та відповідного Договору поставки №6/07-Е було укладено Договір страхування фінансового ризику від 31.07.2013 року №27-фр/13 між ПАТ «Страхова компанія «Джи Пі Страхування» (Страховик) та ТОВ «Енерго Контроль» (Страхувальник) (а.с.34-38).

Предметом Договору страхування є майнові інтереси контрагента (ПАТ «Вінницяобленерго»), що не суперечить чинному законодавству України, і пов'язані зі збитками, понесеними контрагентом за договором, укладеним з страхувальником згідно договору поставки №6/07-Е.

Страховим випадком за Договору страхування є невиконання (неналежне виконання) договірних зобов'язань ТОВ «Енерго Контроль» (страхувальник) за Договором поставки, який укладено страхувальником з контрагентом (п.7.1).

Відповідно до Договору поставки та статті 611 ЦК України, у випадку невиконання (неналежного виконання) ТОВ «Енерго Контроль» своїх договірних зобов'язань за Договором поставки, ТОВ «Енерго Контроль» зобов'язане сплатити неустойку та відшкодувати всі збитки ПАТ «Вінницяобленерго».

Виконання умов Договору поставки сторонами не заперечувалось та не спростовується актом перевірки відповідача.

Оскільки у перевіряємому 2013 році страхових випадків не виникло, позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включено витрати в загальній сумі 455 075,04 грн.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 ЦК України свобода договору віднесена до основних засад цивільного законодавства.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тож, позивач є вільним у виборі форм та видів захисту майнового інтересу під час здійснення законної господарської діяльності у разі настання певних обставин, та у виборі страховика, який буде забезпечувати здійснення захисту таких майнових інтересів. Адже, уклавши цивільно-правовий договір, сторони зв'язані його умовами, а право сторони вимагати належного виконання його умов, підлягає захисту, з породженням для боржника негативних правових наслідків.

Зазначений Договір страхування укладений на підставі Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами.

Крім того, відповідно до статті 3 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхувальники мають право при укладанні договорів страхування призначити юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції, що надаючи висновок щодо відсутності у ТОВ «Енерго Контроль» у 2013 році підстав для включення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрат в загальній сумі 455 075,04 грн., відповідач надав оцінку лише предмету Договору страхування без урахування умов переліку страхових випадків, викладених у Розділі 7 Договору страхування.

Таким чином, за Договором страхування застрахованою є саме фінансова відповідальність позивача - ТОВ «Енерго Контроль» перед ПАТ «Вінницяобленерго» за неналежне виконання ТОВ «Енерго Контроль» своїх зобов'язань за Договором поставки, а не фінансовий ризик контрагента - ПАТ «Вінницяобленерго», як третьої особи, як зазначає відповідач. Оскільки, відповідно до змісту Договору страхування, Документації конкурсних торгів та Договору поставки у спірних правовідносинах застрахованими є саме фінансові ризики ТОВ «Енерго Контроль», як страхувальник, що відповідають майновим інтересам контрагента (ПАТ «Вінницяобленерго»), а саме застрахованою є імовірність настання негативних фінансових наслідків для ТОВ «Енерго Контроль» за договором поставки, тобто майнова відповідальність ТОВ «Енерго Контроль» перед ПАТ «Вінницяобленерго» у випадку невиконання (неналежного виконання) договору поставки.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно з Законом України «Про господарські товариства» з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування згідно із статтею 4 Закону України "Про страхування" можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Предмет договору страхування є суттєвою умовою договору страхування, як і інші положення, перелік яких мітиться у статті 16 Закону України "Про страхування".

Виходячи із положень статті 16 Закону України "Про страхування", по договору страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Крім того згідно статті 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Так, свою позицію з питання, з якого моменту страхова послуга є здійсненою, ВАСУ визначив у постанові від 24.02.2010 року по справі № К-7154/07: «суд враховує доводи позивача про те, що факт надання послуги страхування не пов'язаний безпосередньо з настанням страхового випадку… ».

Визначення страхування як способу захисту осіб від настання певних подій, обумовлених договором страхування, не включає такої ознаки як обов'язкове та неминуче настання відповідної події. Страховий випадок може наступити, а може і не наступити, але сутність страхування полягає у тому, що застрахована особа (страхувальник) за плату страховику отримує захист від наслідків можливого настання відповідної події, адже протягом строку дії договору страхування застрахований інтерес страхувальника є захищеним, а страхова послуга є наданою.

Статтею 6 Закону України "Про страхування" визначено перелік добровільних видів страхування, згідно ж пунктів 15, 18 статті 6 цього Закону до переліку видів добровільного страхування відносять у тому числі:

- страхування відповідальності перед третіми особами;

- страхування фінансових ризиків.

Враховуючи наведе, укладений Договір страхування протягом періоду, що перевірявся, відповідає вимогам статті 16 Закону України "Про страхування" та містить підписи сторін, що підтверджує волевиявлення сторін на укладання правочину та настання відповідних правових наслідків.

Так, вичерпний перелік функцій відповідача наведено у статті 19-1 Податкового кодексу України. Відповідно до них до повноважень податкового органу належить лише контроль за виконанням суб'єктом господарювання податкового законодавства, тоді як оцінка ефективності діяльності платника податків знаходиться поза компетенцією органів податкової служби. Відповідно і обґрунтованість видатків платника, що зменшує в цілях оподаткування отримані ним доходи, не може оцінюватись податковим органом з точки зору їх доцільності та раціональності задля досягнення економічного результату (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВАСУ від 12.07.2012 року у справі № К/9991/22856/12 та від 24.02.2010 року № К-7154/07).

Варто відмітити, що право платника податку на віднесення до витрат сум страхових платежів зі страхування фінансового ризику не ставиться у залежність від факту настання чи не настання страхового випадку.

Так, витрати на страхування відповідно до ПК України належать до витрат подвійного призначення, податковий облік яких регулюється підпунктом 140.1.6. пункту 140.1 статті 140 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності.

З аналізу норм ПК України випливає, що витрати у податковому законодавстві визнаються, якщо вони пов'язані з господарською діяльністю.

Так, основною діяльністю позивача згідно Статуту (в редакції від 08.01.2013 року номер запису №0010743) є виробництво та потова торгівля електророзподільної контрольної апаратури, електричних установок та ін., що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 07.10.2014 року (а.с.109-122).

Таким чином, виготовлення та реалізація позивачем в межах Договору поставки від 22.07.2013 року №6/07-Е ПАТ «Вінницяобленерго» (покупцю) однофазних електронних двохелементних лічильників є безпосередньо господарською діяльністю позивача. Що в свою чергу, свідчить про завчасне передбачення ТОВ «Енерго Контроль» страхування виконання умов Договору поставки з його сторони.

До витрат подвійного призначення належать у тому числі будь-які витрати із страхування фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору (пп. 140.1.6. п. 140.1 ст. 140 ПК України).

Податковий кодекс України не містить визначення терміна "фінансовий ризик". У наукових виданнях зазначається, що фінансовий ризик - ризик, пов'язаний з імовірністю витрат фінансових ресурсів (грошових коштів). Також зазначається, що іноді ставлять рівність між фінансовими та комерційними ризиками.

Податковий кодекс України дозволяє відносити до витрат витрати на страхування інших ризиків (пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 ПК України). І, як зазначено вище, перелік видів добровільного страхування у Законі України "Про страхування" включає страхування відповідальності перед третіми особами (п. 15 ст. 6 Законі України «Про страхування»).

Відповідно до пункту 3.15 Характеристики та класифікаційних ознак видів добровільного страхування, затверджених розпорядженням Держфінпослуг України від 09.07.2010 року №565:

«… страхування відповідальності перед третіми особами - вид страхування, інший, ніж страхування цивільної відповідальності власників наземного, повітряного та водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника), за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров'ю, працездатності, майну третіх осіб.

Даний вид страхування передбачає обов'язок страховика за встановлену договором страхування плату (страховий внесок, страховий платіж, страхову премію) здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування третій особі або її спадкоємцю (спадкоємцям) за шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю і працездатності та/або майну цієї третьої особи особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок здійснення нею діяльності, яка визначена в правилах та договорі страхування.

Умови добровільного страхування відповідальності перед третіми особами… не можуть передбачати страхування судових витрат, пов'язаних із встановленням шкоди, яка була заподіяна життю, здоров'ю і працездатності та/або майну третьої особи…».

Враховуючи вищевикладене вбачається, що позивач може укласти саме такий Договір страхування відповідальності перед третіми особами (ПАТ «Вінницяобленерго») та віднести до складу інших витрат, витрати на страхування фінансового ризику (що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Договори страхування не віднесені до переліку тих правочинів, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, тобто такі, що порушують публічний порядок.

Встановлено, що акт перевірки від 07.10.2014 року не містить посилань на вину позивача, яка виразилася в намірі позивача порушити публічний порядок, та не доводить умислу позивача на порушення публічного порядку, не містить посилання і на те, в чому таке порушення полягає, а також не містить посилань на відсутність документів бухгалтерського обліку та порушення саме позивачем будь-яких норм чинного податкового законодавства України.

Зокрема, у статті 207 ГК України зазначено, що господарське зобов'язання, що відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таки чином, актом перевірки не встановлено, та відповідачем не доведено наявність порушень вимог податкового чи іншого законодавства, щоб позбавляло позивача права на формування ним витрат за Договором страхування у перевіряємий період.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що внаслідок перемоги ТОВ «Енерго Контроль» на конкурсних торгах та на виконання Документації конкурсних торгів ПАТ «Вінницяобленерго», позивач мав право на укладення Договору страхування фінансового ризику від 31.07.2013 року №27-фр/13 майнових інтересів контрагента (ПАТ «Вінницяобленерго»), оскільки це не суперечить чинному законодавству України, а тому позивачем правомірно включено витрати в загальній сумі 455 075,04 грн. до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, оскільки Податковий кодекс України дозволяє відносити до витрат витрати на страхування інших ризиків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Вінницької ОДПІ №1 від 24.10.2014 року та № від 26.11.2014 року.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 червня 2015 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.