Справа № 817/496/15
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комшелюк Т.О.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"16" червня 2015 р. Справа № 817/496/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" березня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Все до чаю" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в листопаді 2014 року відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка даних позивача. На підставі висновків акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу. Позивач не погоджується з висновками акту, оскільки відповідач проігнорував зауваження законодавця щодо необхідності враховувати при визначенні обсягу оподатковуваних операцій за останніх 12 календарних місяців при застосуванні ст.181 ПК України суму ПДВ, а тому порушень Податкового кодексу України позивач не вчиняв, отже нарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій та опис майна у податкову заставу є неправомірними.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення №, № від 13.11.2014 року, податкову вимогу №24-23 від 17.02.2015 року в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу № 39 від 18.02.2015 року.

Присуджено на користь позивача Товариство з обмеженою відповідальністю - Фірма "Все до чаю" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 495,61 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що відповідачем податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу винесені неправомірно, а тому підлягають скасуванню .

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за період з 01.05.2013 р. по 30.09.2014 р., якою встановлено порушення платником податків п.181.1 ст.181 ПК України (не подано заяву про реєстрацію платником ПДВ), пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України (не подано податкові декларації з ПДВ за період травень 2013 року - вересень 2014 року), п.187.1 ст.187, п.200.1 ст.200 ПК України (занижено суму податкових зобов'язань за період з 01.05.2013 по 30.09.2014 року на суму 80 674,12грн.).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 13.11.2014 р. винесені податкові повідомлення-рішення: №, яким підприємству донараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 80674,12грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 20168,53 грн.; №, яким підприємству нарахована суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 2890 грн.

17.02.2015 року податковим органом надіслано позивачу податкову вимогу №24-23 на загальну суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з ПДВ 107531,93 грн.

18.02.2015 року відповідачем прийняте Рішення №39 про опис майна у податкову заставу.

Позивач не заперечує того факту, що обсяг оподатковуваних операцій, встановлений відповідачем при проведенні перевірки становить 303833,1грн., однак посилався на п.181.1 ст.181 ПК України, яка, на думку позивача, фактично встановлює, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) платнику податків протягом останніх 12 календарних місяців разом з ПДВ має складати 360 000 гривень, а отже позивачем не перевищено суму в 360000грн..

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.181.1. ст.181 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з нормами п.188.1. ст.188 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

База оподаткування операцій з постачання товарів, ввезених платником на митну територію України, визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче митної вартості товарів, з якої були визначені податки і збори, що справляються під час їх митного оформлення, з урахуванням акцизного податку та ввізного мита, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів/послуг згідно із законом.

У разі якщо постачання товарів/послуг здійснюється за регульованими цінами (тарифами), база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за такими цінами (тарифами).

У разі постачання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг без оплати, з частковою оплатою, у межах обміну, у межах дарування, у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку, пов'язаній з постачальником особі, суб'єкту господарювання, який не зареєстрований платником податку, іншим особам, які не зареєстровані платниками податку, база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

До бази оподаткування враховується вартість товарів/послуг, які постачаються за будь-які кошти (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна та комунальних послуг і енергоносіїв), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платникові податку безпосередньо отримувачем товарів/послуг або будь-якою третьою особою як компенсація вартості товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У разі постачання товарів за договорами фінансового лізингу базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість, але не нижче ціни придбання об'єкту лізингу.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Із аналізу зазначеної норми законодавства слідує, що не включаються до бази оподаткування податком на додану вартість: а) податок на додану вартість; б) акцизний податок на спирт етиловий, що використовується виробниками для виробництва лікарських засобів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів); в) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку.

Таким чином, положення «без урахування податку на додану вартість» в п. 181.1. ст. 181 ПК України слід розуміти як необхідність вирахування суми ПДВ, сплаченої позивачем при придбанні товару. В іншому випадку вказане правове положення не матиме застосування, оскільки п. 188.1. ст. 188 ПК України стосується осіб, що не є платниками ПДВ, відповідно не пов'язані з жодним іншим податком на додану вартість, окрім того, що сплачується ними при придбанні товарів.

Встановлено, що відповідно до Звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, загальний обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців по ТОВ - Фірма «Все до чаю» складає: травень 2012р.-квітень 2013р. - 304724,14грн.; червень 2012р. - травень 2013р. - 309394,28грн.; липень 2012р. - червень 2013р. - 304669,19грн. серпень 2012р. - липень 2013р. - 307115,16грн.; вересень 2012р. - серпень 2013р. - 305016,74грн.; жовтень 2012р. - вересень 2013р. - 309728,34грн.; листопад 2012р. - жовтень 2013р. - 304760,39грн.; грудень 2012р. - листопад 2013р. - 300 494,99грн.; січень 2013р. - грудень 2013р. - 296931,63грн.; лютий 2013 р. - січень 2014р. - 295664,85грн.; березень 2013р. - лютий 2014р. - 293753,40грн.; квітень 2013р. - березень 2014р. - 292291,91грн.; травень 2013р. - квітень 2014р. - 289396,05грн.; червень 2013р. - травень 2014р. - 288921,06грн.; липень 2013р. - червень 2014р. - 295558,07грн.; серпень 2013р. - липень 2014р. - 293014,31грн.; вересень 2013р. - серпень 2014р. - 293144,92грн.; жовтень 2013р. - вересень 2014р. - 295702,37грн.; листопад 2013р. - жовтень 2014р. - 295130,68грн.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що платником податків жодного разу не було перевищено обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців 300 000 гривень без врахування податку на додану вартість, а тому позивач не підлягає обов'язковій реєстрації платником ПДВ, податкові зобов'язання з ПДВ не занижувало, податкову звітність з ПДВ подавати не зобов'язане.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність порушень позивачем щодо неподання заяви про реєстрацію платником ПДВ, неподання податкових декларацій з ПДВ за період травень 2013- вересень 2014р. та відсутність заниження суми податкових зобов'язань за період з 01.05.2013р. по 30.09.2014р. на суму 80674,12грн, а тому відповідачем податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу винесені неправомірно та підлягають скасуванню .

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" березня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" червня 2015 р.

Роздрукована та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Все до чаю" вул. Лермонтова,4-а,м.Рівне,33000

3- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33000

4 - представник позивача Клочек Г.В. - вул. Шевченка, 187/27, м. Здолбунів, Рівненська область,