Справа № 138/1124/15-а
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/1124/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в смт Муровані Курилівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі про визнання неправомірними дій при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року позивач був звільнений у відставку з посади судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. Наказом № 108 голови Могилів-Подільського міськрайонного суду від 31 грудня 2014 року позивача виведено зі штату суддів Могилів-Подільського міськрайонного суду.

05 січня 2015 року ОСОБА_1 подав до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі заяву та необхідні документи для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

На підставі розпорядження управління Пенсійного фондом України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі № 142348 від 22 квітня 2015 року, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі частин 3 і 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на момент звернення (05 січня 2015 року) в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді та з урахуванням обмеження щодо максимального розміру утримання на рівні не вищому, ніж 10 мінімальних пенсій за віком, в сумі 10962 гривні.

Вважаючи, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці він отримав з 25 грудня 2014 року, а також, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці УПФУ в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі неправомірно застосована редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що почала діяти лише з 01 січня 2015 року без врахування положень ч. 1 ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України за № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, ОСОБА_1 з цим позовом звернувся до суду і просить: 1) визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; 2) зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 70% заробітної плати судді, який працював на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; 3) позовну заяву розглядати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що із 07 квітня 2000 року він працював на посаді судді Могилів-Подільського міського суду та Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. 20 грудня 2013 року позивач подав до Вищої ради юстиції та Верховної Ради України заяви про звільнення його у відставку з посади судді Могилів-Подільського міськрайсуду. Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року позивача звільнено у відставку, а 31 грудня 2014 року він виведений із штату суддів Могилів-Подільського міськрайсуду на підставі відповідного наказу голови суду № 108. 05 січня 2015 року позивач подав заяву та необхідні документи до УПФ України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На підставі поданих документів йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60 відсотків від грошового утримання судді на відповідній посаді та з урахуванням обмеження щодо максимального розміру утримання на рівні не вищому, ніж 10 мінімальних пенсій за віком, в сумі 10962 гривні. Позивач вважає, що при призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає застосуванню Закон, який діяв на момент його звільнення, тобто 25 грудня 2014 року, а тому УПФУ неправомірно застосована ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка набрала чинності з 01 січня 2015 року, а також не було враховано положення ч. 1 ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України за № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі, отримавши 03 червня 2015 року копію ухвали про відкриття скороченого провадження у цій адміністративній справі (а.с. 36), 17 червня 2015 року подало (10 червня 2015 року відправлено по пошті) заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 37-41). Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 управління ПФУ в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі обґрунтовує свої дії тим, що відповідно до п. 1.2. Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою ПФУ № 3-1 від 25 січня 2008 року, щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України. Вважає, що право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 отримав 01 січня 2015 року. З цієї ж дати почала свою дію ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», тобто щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді з урахуванням обмежень щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання на рівні не вище десяти мінімальних пенсій за віком. Управління ПФУ в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі вважає, що при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці діяло правомірно та у межах чинного законодавства, просить відмовити в позові.

Розглянувши справу, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Відповідно до пункту 8 частини четвертої ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року (далі Закон № 2453-VI) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47).

Визначені Конституцією України та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України та ст. 100 Закону № 2453-VI, суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив на посаду, в тому числі у разі подання суддею заяви про відставку. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення (ч. 4 ст. 109 Закону № 2453-VI).

Постановою Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року про звільнення суддів (а.с. 5-7) ОСОБА_1 звільнено з посади судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у звязку з поданням заяви про відставку.

Таким чином, позивач 25 грудня 2014 року отримав статус судді у відставці, а також право на конституційні гарантії матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень.

Судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (ч. 1 ст. 138 Закону № 2453-VI).

Частиною 1 статті 58 Конституції України закріплено загальний принцип права неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15) та Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7).

Станом на момент отримання ОСОБА_1 статусу судді у відставці (25 грудня 2014 року) діяла частина 3 статті 138 Закону № 2453-VI в такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».

Наказом голови Могилів-Подільського міськрайонного суду № 108 від 31 грудня 2014 року ОСОБА_1 31 грудня 2014 року виведено зі штату суддів Могилів-Подільського міськрайонного суду на підставі Постанови Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року (а.с. 8).

05 січня 2015 року позивач подав до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі заяву та необхідні документи про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 29).

Розпорядженням начальника управління № 142348 від 22 квітня 2015 року (а.с. 39) ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 60 % від грошового утримання судді в сумі 10962 гривні.

Таким чином, відповідач - управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі неправомірно застосував при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання закон, який набрав чинності після отримання ним статусу судді у відставці.

Крім того, є неправомірним, тобто такими, що суперечать Конституції України та законам України, дії управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі в частині обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідач керувався частиною 5 статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI. Про цей факт свідчать інформація відповідача № 1715/06-74/02-10 від 12.05.2015 року (а.с. 29) та текст заперечень (а.с. 37-38).

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті другої, абзацу другого пункту 2 розділу другого «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, застосуванню підлягає редакція ч. 5 ст. 138 Закону 2453-VI до внесення Законом № 3668-VI змін: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами».

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема, у рішеннях від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Заперечення відповідача на позов ОСОБА_1 також обґрунтовуються пунктом 1.2 постанови Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25 січня 2008 року, зареєстрованої у Міністерстві Юстиції України за № 200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», в якому визначено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду.

Тобто, відповідач повязує дату виведення позивача зі штату суддів Могилів-Подільського міськрайонного суду (31 грудня 2014 року) із моментом виникнення права на призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (01 січня 2015 року).

З таким трактуванням нормативно-правового акту погодитися не можна.

Так, право позивача на щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці виникло з моменту отримання ним статусу судді у відставці, тобто з моменту звільнення його з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку 25 грудня 2014 року. Однак скористатися правом на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач міг лише після відрахування зі штату суду (починаючи з 01 січня 2015 року, тобто з наступного дня після видачі наказу про виведення зі штату суддів).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі всупереч ч. 1 ст. 58 Конституції України, висновку, викладеному в абзаці третьому пункту 8 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, неправомірно застосував частини третю і пяту статті 138 Закону № 2453-VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» № 3668-VI та Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року, позбавивши тим самим позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, передбаченому Законом на момент отримання статусу судді у відставці, що потягло за собою зменшення розміру такого грошового утримання.

Крім того, Управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі помилково визначило (ототожнило) момент виникнення права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (01 січня 2015 року) як дату набуття позивачем права на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці 25 грудня 2014 року.

Отже, дії відповідача при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не ґрунтуються на правильному застосуванні законів та нормативно-правових актів України, а тому підлягають визнанню неправомірними.

Порушене право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у передбаченому чинним на момент виникнення права розмірі,підлягає захисту та відновленню шляхом зобовязання відповідача вчинити відповідні дії, зокрема, провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 70 відсотків заробітної плати судді, який працював на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. До судових витрат, зокрема, належить судовий збір. При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив 73 гривні 08 копійок судового збору (а.с. 1). Тому саме такий розмір судових витрат має бути компенсовано ОСОБА_1 із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 8, 58, 126, 152 Конституції України, ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, п. 4 ч. 1 ст. 18, ч.ч. 7 і 8 ст. 22, ст.ст. 158, 159, 161, 162, 163, 183-2, ч. 2 ст. 186, ст. 254 КАС України,

п о с т а н о в и л а:

Позов задовольнити. Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області провести з 05 січня 2015 року перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 70 відсотків заробітної плати судді, який працював на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: ____________