Справа № 826/17322/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2015 року 09:47 № 826/17322/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна»
доМіжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників
проскасування податкового повідомлення-рішення від 28.10.2014 року №, -
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна» (надалі - позивач або ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна») з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі - відповідач або Центральний офіс) про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.10.2014 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно, оскільки, як стверджує останній, ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» не порушувало вимог п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Грин Лайн» підтверджується належним чином оформленими первинними обліковими документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2014 року провадження у справі №826/17322/14 зупинено, а ухвалою суду від 27.05.2015 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 17.06.2015 року.

У судове засідання 17.06.2015 року з'явився представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у вказане судове засідання явку свого представника не забезпечив, хоча, у відповідності до ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки у судове засідання відповідач суду не повідомляв, клопотань чи заяв про розгляд справи без участі його представника або про відкладення судового засідання не заявляв.

При цьому, 27.11.2014 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнято у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» порушень вимог податкового законодавства.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 17.06.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Центральним офісом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Грин Лайн» за період з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року, у зв'язку з чим складено акт від 16.10.2014 року №50/28-10-40-5/35919521 (надалі - акт перевірки).

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» положень п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено суму втрат за 2013 рік, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 111 398,00 грн., за рахунок віднесення до витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Грин Лайн», що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування (р.07) за 2013 рік на суму 111 398,00 грн.

На підставі викладеного вище, Центральним офісом прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.10.2014 року №, яким ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 111 398,00 грн.

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами виявлених порушень з боку ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» в звітних (податкових) періодах за 2013 рік.

Відповідно до абз. 5 п. 1 розділу ХІХ Податкового кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім розділу III цього Кодексу, який набирає чинності з 1 квітня 2011 року.

Отже, основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (надалі - ПК України).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України).

Приписами абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому, неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Також, у відповідності до правової позиції Вищого адміністративного суду України, що викладена у листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі - Закон №996), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Приписами ст. 1 Закону №996 визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону №996).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996).

Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), є наказ Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, яким затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (надалі - Положення №88).

Згідно п. 2.1 Положення №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи) (п. 2.2 Положення №88).

Первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов'язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії (п. 2.3 Положення №88).

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (п. 2.4 Положення №88).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що податковий кредит формується за наслідками реальної господарської операції, що підтверджується належними податковими накладними та первинними документами, в рамках господарської діяльності платника податків.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11.

Як було зазначено вище, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став факт виявлених відповідачем порушень податкового законодавства з боку позивача при взаємовідносинах з ТОВ «Грин Лайн».

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та ТОВ «Грин Лайн» (Постачальник) укладено договір поставки №21066 від 24.12.2013 року, згідно умов якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити українську кукурудзу врожаю 2013 року, іменовану в подальшому «Товар» на умовах DAP (Доставлено до місця призначення…) - Інкотермс-2010 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» іменоване в подальшому «Отримувач».

Загальна кількість Товару згідно даного Договору становити 1 440 грн. за 1 тонну без ПДВ згідно п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (п. 3.1 даного договору). Загальна вартість Товару, що постачається, на дату укладення цього Договору становить 111 398,40 грн. (без ПДВ) (п. 3.2 даного договору).

Поставка Товару здійснюється партіями залізничним та/або автомобільним транспортом у строк з 24 грудня 2013 року до 31 грудня 2013 року в суворій відповідності до письмового дозволу Отримувача порту, наданого Покупцем. Датою передачі та відвантаження Товару є дата прибуття Товару до місця призначення вказаного у п. 1.1 даного Договору (п. 4.1 даного договору).

Кожен залізничний вагон/автомобіль з Товаром повинен супроводжуватися залізничною накладною у вигляді електронного документа (з обов'язковим наданням друкованої копії такої накладної)/ товарно-транспортною накладною; сертифікатом якості, виданим Державною інспекцією сільського господарства, з обов'язково вказаним номером транспортного засобу та походження Товару; карантинним сертифікатом; протоколом випробування на вміст ГМО; ветеринарним свідоцтвом, оформленим належним чином (п. 4.2 даного договору).

У відповідності до «б» п. 5.1 даного договору, Постачальник, зокрема, відвантажити за свій рахунок обговорену у п. 2.1 кількість Товару, згідно з наступними реквізитами: станція призначення: ст. Жовтнева (експ), Одеса, код станції призначення: 418101, отримувач: ТОВ «МСП Ніка-Тера» для ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна».

На підтвердження здійснення фінансово-господарської операції на підставі вищезазначеного договору позивачем надано суду копії наступних документів:

- податкової накладної від 24.12.2013 року №166 на суму 111 398,40 грн.;

- видаткової накладної №РН-0000166 від 24.12.2013 року на суму 111 398,40 грн.;

- рахунок-фактури №СФ-02512/4 від 24.12.2013 року на суму 111 398,40 грн.;

- довіреності №11887 від 24.12.2013 року на отримання від ТОВ «Грин Лайн» цінностей за договором №21066 від 24.12.2013 року;

- товарно-транспортних накладних серії 01АА від 23.12.2013 року №946967 та від 23.12.2013 року №946954;

- платіжного доручення №5520 від 26.12.2013 року на суму 111 398,40 грн.

Разом з тим, дослідивши вищезазначені документи та інші наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що останніми не підтверджено товарності (реальності) фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Грин Лайн», з огляду на наступне.

Так, у відповідності до умов договору поставки №21066 від 24.12.2013 року, поставка Товару здійснюється партіями залізничним та/або автомобільним транспортом у строк з 24 грудня 2013 року до 31 грудня 2013 року в суворій відповідності до письмового дозволу Отримувача порту, наданого Покупцем.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій товарно-транспортних накладних серії 01АА №946967 та №946954, останні датовані 23.12.2013 року, при цьому, факт прийняття товару, згідно видаткової накладної №РН-0000166, засвідчено 24.12.2014 року, а у картці рахунку 631 за грудень 2013 року в якості дати надходження товару (кукурудзи) від ТОВ «Грин Лайн» вказано 25.12.2013 року, що свідчить про наявні у документах, які стосуються оформлення даної господарської операції, розбіжностей щодо дати отримання від контрагента товару (кукурудзи).

Крім того, позивачем не надано суду копії письмового дозволу Отримувача порту, наявність якого передбачена умовами договору поставки №21066 від 24.12.2013 року, а також не зазначено про причини неможливості її подання.

Також, слід зазначити, що приписами п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 року №99 (надалі - Інструкція №99), яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Бланки довіреностей (додаток 1) видаються після їх реєстрації у Журналі реєстрації довіреностей (додаток 2), який має бути пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і підписами керівника і головного бухгалтера підприємства. Нумерація виданих протягом року довіреностей є наскрізною (п. 3 Інструкції №99).

При цьому, у відповідності до п. 13 Інструкції №99, довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.

З аналізу наведених вище положень вбачається, що належним доказом наявності у відповідної особи підприємства на отримання товарно-матеріальних цінностей від постачальника є запис у журналі реєстрації довіреностей, на підставі чого і видається довіреність, яка у подальшому передається постачальнику, відтак, належним доказом на підтвердження наявності у ОСОБА_2 повноважень на отримання товару від ТОВ «Грин Лайн» є відповідний запис у журналі реєстрації довіреностей, копія витягу з якого позивачем на вимогу суду, викладену в ухвалі від 13.11.2014 року, не надана, а також не зазначено про причини неможливості її подання.

Суд також не приймає як належний доказ оплати поставленого ТОВ «Грин Лайн» товару наявну у матеріалах справи копію платіжного доручення №5520 від 26.12.2013 року, оскільки у графі призначення платежу в останньому вказано «..зг.рах.№2512/4від 24.12.13р.Без НДС», водночас, як було зазначено вище, поставка товару здійснювалася на підставі іншого рахунку-фактури - №СФ-02512/4 від 24.12.2013 року.

Крім того, у відповідності до наявної у матеріалах справи копії вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.07.2014 року №490/8285/14-к за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Москва, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого за наймом, раніше не судимого, який проживає в АДРЕСА_1, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, судом встановлено, що перебуваючи за юридичною адресою ТОВ «Грин Лайн» (м. Миколаїв, пр. Леніна, 73, офіс 301) в період листопада-грудня 2013 року ОСОБА_3 не виконував будь-яких організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в якості директора ТОВ «Грин Лайн»: не укладав угод на придбання та продаж товарів, робіт (послуг), не здійснював організаційних заходів направлених на забезпечення транспортування товарів, не приймав кадрових рішень про призначення будь-кого, крім себе, на посади працівників підприємства ТОВ «Грин Лайн», не здійснював організацію ведення бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві, внаслідок чого невідомою особою до податкового органу - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області подано податкові декларації з ПДВ за листопад (№ 20.12.2013) та грудень 2013 року (№ 16.01.2014) з показниками, що свідчать про відсутність фінансово-господарської діяльності.

Таким чином, у судовому порядку встановлено, що ОСОБА_3, від імені якого підписано податкову накладну від 24.12.2013 року №166 та видаткову накладну №РН-0000166 від 24.12.2013 року, тобто саме у період листопада-грудня 2013 року, не виконувалося будь-яких (у тому числі й з ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна») організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в якості директора ТОВ «Грин Лайн», останній не укладав угод на придбання та продаж товарів, робіт (послуг), а також не здійснював організаційних заходів направлених на забезпечення транспортування товарів.

Отже, первинно облікові документи (видаткова та податкова накладні), на підставі яких ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» сформовано валові витрати за результатами фінансово-господарських операцій з ТОВ «Грин Лайн», як вбачається з наявних у матеріалах справи копій останніх, підписані від імені директора ТОВ «Грин Лайн» ОСОБА_3, який, з огляду на встановлені у вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.07.2014 року №490/8285/14-к обставини даної справи, заперечує свою участь у безпосередній діяльності цього товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними уповноваженою особою, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування за рахунок останніх валових витрат є безпідставним.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.03.2012 року (№ЄДРСР 23740257), прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано висновків контролюючого органу, на підставі яких ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у відповідності до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.10.2014 року №, а, відтак, відсутні підстави для скасування останнього.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають не задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна» (ідентифікаційний код: 35919521, адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 32 Б, офіс 1019) судовий збір у розмірі 2 005,15 грн. (двох тисяч п'яти грн. 15 копійок) на р/р №4007, отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача - (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача - 820019, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок