Справа № 2а-15/11
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-15/11

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариство “Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі №2а-15/11 за позовом публічного акціонерного товариство “Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” до Дніпропетровської міської ради, треті особи: спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання рішення протиправним та його скасування, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2008 року публічне акціонерне товариство “Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” звернулося в суд з позовом до Дніпропетровської міської ради, в якому просило визнати протиправним рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13 серпня 2008 року “Про внесення змін до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 “Про комунальний податок”.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ставка комунального податку, затверджена рішення Дніпропетровської міської ради, перевищує граничний розмір, встановлений Декретом Кабінету Міністрів України “Про місцеві податки і збори” від 20 травня 1993 року N 56-93.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 затверджене Положення про комунальний податок.

Пунктом 2.1 вказаного Положення встановлено, що об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходу громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному місяці.

В цьому ж пункті встановлено, що граничний розмір місячного податку не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13 лютого 2008 року № 35/28 внесені зміни до рішення Дніпропетровської міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 “Про комунальний податок” та пункт 2.2 його Додатку викладений у наступній редакції: “Розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17,00 грн. х 12 = 204,00грн.)”.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що міська рада має право самостійно встановлювати механізм та порядок справляння комунального податку. Розмір комунального податку встановлений міською радою в межах граничного розміру ставки, визначеної Декретом Кабінету Міністрів України “Про місцеві податки і збори” від 20 травня 1993 року N56-93.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, наділені повноваженнями щодо прийняття рішень, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

При цьому вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування, можуть приймати нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Оскаржуване рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008р. №35/28 розраховане на неодноразове застосування, має локальний характер та містить обов'язкові приписи для широкого кола осіб, а відтак має ознаки нормативного акту.

Порядок оскарження нормативно-правових актів визначений статтею 171 КАС України, за правилами частини третьої якої у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на час розгляду даної справи набрала законної сили постанова Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.08.2009р. у справі № 2а-125/09, якою встановлені обставини відповідності вимогам законодавства оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування та визнане правомірним оскаржуване рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008р. № 35/28.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариство “Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” відхилити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: