Справа № 802/1633/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 червня 2015 р. Справа № 802/1633/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Віктора Володимировича,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на сплату залишкової вартості та переоформлення легкового автомобіля марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, яким був забезпечений ОСОБА_3 та зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_2 дозвіл на сплату залишкової вартості та переоформлення легкового автомобіля марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, виданого ОСОБА_3 для викупу та переоформлення у власність.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що листом № 04-2751 від 29.05.2015 року відповідач відмовив йому у наданні дозволу на сплату залишкової вартості і переоформлення автомобіля марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, який був наданий у користування його батьку ОСОБА_3, як інваліду. Дана відмова мотивована тим, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Оскільки на момент смерті ОСОБА_3 позивач не був зареєстрований разом з ним за однією адресою, у Департаменту відсутні правові підстави для надання йому дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля, яким був забезпечений інвалід. Позивач з такою відмовою не погоджується і зазначає, що з 2006 року він постійно проживав разом з батьком за однією адресою та вів спільне господарство, що підтверджується довідкою від 04.06.2015 року вих.№109, виданою головою квартального комітету "Заріччя".

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, однак подав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.27-30).

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2012 році ОСОБА_3, батько позивача, отримав від Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації у користування автомобіль марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ №306462 від 02.12.2014 року ОСОБА_3 помер 30.11.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 450 (а.с.12).

Таким чином, на час смерті інваліда ОСОБА_3 строк експлуатації вищезазначеного автомобіля становив менше 10 років.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 (а.с.9-10) ІНФОРМАЦІЯ_1, він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тоді як згідно наказу №72 від 20.07.2012 року Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_3 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач стверджує, що як член сім'ї інваліда ОСОБА_3, він звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання йому згоди на сплату залишкової вартості та переоформлення автомобіля марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який був наданий ОСОБА_3 у користування. Однак, листом № 04-2751 від 29.05.2015 року (а.с. 14) відповідач протиправно відмовив йому у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що на момент смерті інваліда останній не був зареєстрований разом з ним за однією адресою. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам і правомірності рішення відповідача, суд керується наступними мотивами.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку визначається Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року (далі - Порядок).

Так, пунктом 16 вказаного Порядку передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

При цьому згідно з п. 3 Порядку до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що протягом останніх 10 років він проживав разом з інвалідом ОСОБА_3, який був його батьком.

У свою чергу відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля, посилається на те, що на момент смерті інваліда позивач не був зареєстрований разом з ним за однією адресою, що згідно з п. 16 Порядку є обов'язковою умовою для надання дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля члену сім'ї інваліда.

Відтак, з огляду на відсутність реєстрації позивача ОСОБА_2 та померлого інваліда ОСОБА_3 за однією адресою, для вирішення цього спору визначальним є встановлення факту їх спільного проживання сім'єю на час смерті інваліда.

Разом із тим, суд зауважує, що предметом цієї адміністративної справи є публічно-правовий спір, який виник між позивачем і суб'єктом владних повноважень в особі Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, тоді як встановлення факту, що має юридичне значення, належить до цивільних правовідносин.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Водночас особливості розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначаються розділом ІV главою 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, а у даному випадку встановлення факту проживання однією сім'єю позивача ОСОБА_2 та інваліда ОСОБА_3, належить до цивільних правовідносин.

При цьому суд зазначає, що за своїм змістом обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 полягають не так у протиправності відмови відповідача, як у доведенні перед адміністративним судом саме факту спільного проживання позивача і його приналежність до членів сім'ї інваліда, що однак може бути встановлено в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про передчасність звернення позивача з таким адміністративним позовом та, враховуючи обставини справи, правомірність відмови Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації у наданні позивачу дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 , для його викупу у власність.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а суд відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що відмовляючи у наданні ОСОБА_2 дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ модель TF698 К, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 для його викупу у власність, Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації діяв у спосіб, встановлений законодавством, обґрунтовано та добросовісно. Відтак, правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

В силу положень ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідачем не представлено суду документального підтвердження судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, питання про стягнення таких витрат з позивача судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна