Справа № 826/19461/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства «ЛПТ-Торг»

до

Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними дії, зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне підприємство «ЛПТ-Торг» (надалі – позивач або ПП «ЛПТ-Торг») з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі – відповідач або ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ЛПТ-Торг» звітної нової податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 19.09.2014, звітного нового розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 19.09.2014 року, звітної нової розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за серпень 2014 року від 19.09.2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 19.09.2014 року;

- зобов’язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийняти подані ПП «ЛПТ-Торг» звітну нову податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 19.09.2014 року, звітний новий розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 19.09.2014, звітну нову розшифровку податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за серпень 2014 року від 19.09.2014 року та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 19.09.2014 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що контролюючим органом безпідставно відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2015 року провадження у даній справі поновлено та призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 16.06.2015 року.

У судове засідання 16.06.2015 року з’явилися представники сторін.

При цьому, у вказаному судовому засіданні неналежного відповідача – ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві – замінено на належного – Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі – ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві).

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що відмовляючи у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві діяла у межах та на підставі наданих їй повноважень, оскільки листом від 11.09.2014 року №8465 ПП «ЛПТ-Торг» повідомлено про розірвання договору про визнання електронних документів, у зв’язку з порушенням його істотних умов.

Суд у судовому засіданні 16.06.2015 року за згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «ЛПТ-Торг» та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві укладено договір №190620141 про визнання електронних документів від 19.06.2014 року, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу.

На підставі викладеного вище, 22.09.2014 року ПП «ЛПТ-Торг» засобами електронного зв’язку подано до контролюючого органу звітну нову податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, звітний новий розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (д1) за серпень 2014 року, звітну нову розшифровку податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року та звітний новий реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року.

За результатами обробки отриманої від ПП «ЛПТ-Торг» засобами електронного зв’язку вищезазначеної податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками, шляхом направлення квитанцій №1 від 22.09.2014 року, позивача повідомлено про не прийняття вказаного документа із зазначенням про те, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті з посиланням на можливість відсутності договору з МДЗУ.

Крім того, листом від 11.09.2014 року №8465/10/26-56-10-05 ПП «ЛПТ-Торг» повідомлено про розірвання договору №190620141 про визнання електронних документів від 19.06.2014 року, у зв’язку з порушенням його істотних умов, із зазначенням, що податкова звітність, надіслана засобами телекомунікаційного зв’язку, вважається не прийнятою.

Вважаючи відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі – ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, згідно п. 201.14 ст. 201 ПК України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (п. 201.15 ст. 201 ПК України).

Приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі – податкова декларація) – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1 ст. 48 ПК України).

У розумінні п. 48.2 ст. 48 ПК України, обов'язкові реквізити – це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення – залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку – фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.3 ст. 48 ПК України).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (п. 48.4 ст. 48 ПК України).

Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п. 49.10 ст. 49 ПК України).

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (п. 49.11. ст. 49 ПК України).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями ст.ст. 48 та 49 ПК України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється.

Натомість, як зазначено представником відповідача під час судового розгляду справи, підставою для неприйняття податкової декларації «ЛПТ-Торг» з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками слугував факт розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного між позивачем та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, у зв’язку з порушенням його істотних умов, про що ПП «ЛПТ-Торг» повідомлено листом від 11.09.2014 року №8465/10/26-56-10-05.

Згідно наявної у матеріалах справи копії листа ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 11.09.2014 року №8465/10/26-56-10-05, останньою вказано, що у відповідності до довідки встановлення місцезнаходження (місця проживання) від 10.09.2014 року №761/07, місцезнаходження ПП «ЛПТ-Торг» за податковою адресою, а саме: м. Київ, вул. Маршала Гречка, 13, офіс 705 не встановлено.

З огляду на викладене вище, з урахуванням того, що станом на момент розгляду справи судом, у судовому порядку визнано протиправними дії ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів №190620141 від 19.06.2014 року, укладеного між ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та ПП «ЛПТ-Торг», що, як було зазначено, слугувало підставою для не прийняття контролюючим органом податкової декларації ПП «ЛПТ-Торг» з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками, а, відтак, суд дійшов висновку, що вказаний договір не розірваний у встановленому законодавством порядку та продовжує свою дію.

Таким чином, у відповідача продовжують мати місце зобов’язання за даним договором, у тому числі з прийняття звітної нової податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, звітного нового розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (д1) за серпень 2014 року, звітної нової розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року та звітного нового реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року, поданих ПП «ЛПТ-Торг» 22.09.2014 року засобами електронного зв’язку.

На підставі вищевикладеного, суд вказує, що дії ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП «ЛПТ-Торг» звітної нової податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, звітного нового розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (д1) за серпень 2014 року, звітної нової розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року та звітного нового реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року є протиправними, за результатами чого останні слід вважати прийнятими днем їх фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Приватного підприємства «ЛПТ-Торг» задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих Приватним підприємством «ЛПТ-Торг» звітної нової податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, звітного нового розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (д1) за серпень 2014 року, звітної нової розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року та звітного нового реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року.

3. Вважати прийнятими звітну нову податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, звітний новий розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (д1) за серпень 2014 року, звітну нову розшифровку податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року та звітний новий реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві – 22.09.2014 року.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок