Справа № 2-а-228/2010
Суддя: Покидюк М. В.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи: 2-а-228/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2010 року Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Покидюка М.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, а також являється інвалідом III групи. Інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно вимог Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому, як інваліду III групи, повинна виплачуватись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Вважає, що відповідачем їй виплачується додаткова пенсія в розмірах, що не відповідають вимогам вказаного Закону. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за останніх шість місяців відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 листопада 2010 року поданий ОСОБА_1 адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії за період з 1 квітня 2010 року по 24 травня 2010 року залишено без розгляду.

Відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 26 листопада 2010 року судовий розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1, в якому вказала, що проти задоволення позову заперечують, оскільки пенсія позивачу нараховується та виплачується відповідно до вимог діючого законодавства, а тому у задоволенні позову просили відмовити за безпідставністю. Підтвердили, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, а також являється інвалідом III групи. Інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, а також являється інвалідом III групи. Інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. ОСОБА_3 одержує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 2.8 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зазначене встановлено з досліджених судом довідки серії ВЛН № 0056041 від 7 квітня 2010 року, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 124465 (категорі повідомлення управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі № 1282/1 від 19.11.2010 року, повідомлення управління Пенсійного фонду України в Маневицьі районі про виплату пенсії ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціалі захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової вт] працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а такс старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здор< створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забрудне територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпи населення визначені та закріплені в Законі України „Про статус та соціальний за> громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії осоС віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення пр на державну пенсію.

Відповідно до п.п. 12 п. 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих аі України" Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення з до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, який набрав чинності 1.01.2» року, текст ст. 50 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено у новій редак відповідно до якої особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додатк пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам III групи, в розмірі 15 процен прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте рішень Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 б) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положєї пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону У краї „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавч актів України". Положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавч актів України" Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та л внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційний втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальї юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок неконституційного акта.

Абзацом 3 частини 1 статті 50 Закону України „Про статус і соціальний захи громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 22.05.2008 року, визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісяч додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: ... інвалідам III групи - : процентів мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин є правильним та таким, що відповідає положенням Закону Украй „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськ катастрофи", що позивач має право на виплату щомісячної додаткової пенсії за шкод заподіяну здоров'ю, в розмірі, не нижчому 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спор крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої оргав державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяі лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно ст.ст. З, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністн Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людніш € головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті! нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 19 ППВС України № 8 від 13.06.2007 року „Про незалежність судової влади" відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Згідно п. 5 ППВС України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судам необхідно виходити з того, що нормативно- правові акти будь- якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягає ст. 50 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3.01.2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", № 374 від 28.03.2002 року „Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також пенсій, призначених відповідно до інших законів України, які раніше не підвищувались", № 894 від 13.07.2004 року „Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", № 1293 від 27.12.2005 року „Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", № 530 від 28.05.2008 року ,ОСОБА_3 питання соціального захисту окремих категорій громадян", № 654 від 16.07.2008 року „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", № 1252 від 26.11.2009 року „Про недопущення зменшення розмірів пенсій та соціальних виплат, врегулювання окремих питань у зв'язку з прийняттям Закону України від 6 листопада 2009 року „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік", на підставі яких здійснювалось нарахування пенсії позивачу, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав, суперечать положенням Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому суд бере до уваги, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною постановою Кабінету Міністрів України № 523 від 30.05.1997 року „Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи", положення якої стосовно і обчислення розмірів пенсій відповідають змісту ст.ст. 50, 54 Закону України „Про с соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Частиною п'ятою ст. 54 Закону України „Про статус та соціальний захист г] які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визн Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права ] Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може де звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи п цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної віком.

При цьому суд бере до уваги, що дія норм ст. 50 Закону України „Про с соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи році не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами, а зміни, внесені! України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін де законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року було визнано такими, що не відповідають Кон України (є неконституційними). Ст. 70 Закону України „Про Державний бюджет на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передба* відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встанові абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні від: оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України „Про с соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну з, позивачу мали здійснюватися відповідно до норм ст. 50 Закону України „Про с соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Суд не бере до уваги положень ч. З ст. 28 Закону України „Про загальнообс державне пенсійне страхування", якою передбачено, що мінімальний розмір пенсії: встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виклю визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявніс норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підстаї відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щоі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної і віком, як це встановлено ст. 50 Закону України „Про статус та соціальний захист гр які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист г які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чинної з 31.10.2006 рок; збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працез; визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. і Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, від до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годув внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підстав перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове д пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 52 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року встановлено у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 825 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1 липня - 843 гривень, з 1 жовтня - 861 гривні, з 1 грудня - 875 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: ... осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.п. 6 п. 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України ЗО квітня 2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 березня 2008 року) управління Пенсійного фонду України в містах та районах відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства. А тому суд вважає, що слід зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, оскільки саме на відповідача покладено обов'язок проводити нарахування та виплату пенсії у конкретному розмірі, в зв'язку з чим суд не може перебирати на себе функції державного органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача в поданому до суду запереченні на позовні вимоги на відсутність відповідного бюджетного фінансування для проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу у відповідності до положень Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Зазначене підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні від 8 листопада 2005 року у справі Кечко проти України в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення). Згідно з п. 26 даного рішення Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обгрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

Згідно ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що за вибором позивача останній отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 25 травня 2010 року по 10 грудня 2010 року на підставі положень ст.ст. 50, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. З ст. 4 Закону України „Про прожитковий мінімум", з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду в частині перерахунку та виплати пенсії підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 183-2, 186, 256 КАС України, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 1,13, 49, 50, 67, 70, 71 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, ст.ст. З, 6, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч. 1 ст. 46, ст. 64 Конституції України, ППВС України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", ППВС України № 8 від 13.06.2007 року „Про Незалежність судової влади", ч. З ст. 4 Закону України „Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 25 травня 2010 року по 10 грудня 2010 року на підставі положень ст.ст. 50, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч. З ст. 4 Закону України „Про прожитковий мінімум", з урахуванням виплачених сум.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: