Справа № 826/1201/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1201/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "17" березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинит дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від "17" березня 2015 року в задоволені позову було відмовлено. Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позвиач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 26.03.2015 року та прийняте нове рішення, яким задовольнити позов. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "17" березня 2015 року - скасувати, виходячи із наступного. Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Як було встановлено судом першої інстанції, між позивачем, як вкладником, та ПАТ "КБ "УФС", як банком, був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) "Вигідний альянс" № 43800 від 04.07.2014 р., відповідно до умов якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 198 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 04.10.2014 р., процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 20,00%. На підтвердження внесення коштів на рахунок згідно Договору №43800 позивачем надано квитанцію з відміткою банку №TR.58098.624.346 від 04.07.2014 р. на суму 198 000,00 грн.

10.11.2014 р. Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" №717. На підставі Постанови №717 Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №119 від 13.11.2014 р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "УФС" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "УФС" з 13.11.2014 р. та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_3 строком на один рік з 13.11.2014 р. по 12.11.2015 р. включно. З матеріалів справи вбачається, що Уповноваженою особою ОСОБА_3 листом №001/3295 від 23.12.2014 р. повідомлено позивача, що правочини, в т.ч. Договір №43800, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012 р. та ст.228 Цивільного кодексу України. Не погоджуючись з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Окружний адміністартвиний суд м. Києва прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволені позову. Колегія сддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 Закону №4452-VI. Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 Закону №4452-VI). Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (надалі - Перелік) (ч.2 ст.27 Закону №4452-VI). Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.3 ст.27 Закону №4452-VI). Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч.4 ст.27 Закону №4452-VI). Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.5 ст.27 Закону №4452-VI). Згідно до п.4 р.3 Положення №14 визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Відповідно до п.6 р.3 Положення №14 протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Пунктом 2 р.4 Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Пунктом 4 р.4 Положення №14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно п.6 р.4 Положення №14 на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно п.4 та п.6 ч.2 ст.37 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку. Згідно ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Відповідно до ч.4 ст.38 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду: протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. Згідно ч.5 ст.38 Закону №4452-VI у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було повідомлено позивача про нікчемність договору банківського вкладу № 43800 від 04.07.2014 року листом від 23 грудня 2014 року № 001/3205. В якому зазначалось, що правочин позивача є нікчемним відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України. В свою чергу, в листі немає жодного згадування про створення комісії щодо визнання правочинів нікчемними на підставі наказу Тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Український фінансовий світ» від 30 жовтня 2014 року № 34 та про засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10 листопада 2014 року в якому було визнано нікчемними правочини згідно Додатку № 1. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Тобто, на Відповідача Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» покладено обов'язок щодо виявлення правочинів. що є нікчемними, а не визнання правочинів нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, законодавством України передбачено, що правочини є нікчемними, якщо їх нікчемність встановлена законом. На відповідача законодавством покладено обов'язок, щодо виявлення таких правочинів. Зазначаємо, що відповідач не мав права визнавати правочин позивача нікчемним, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на нього не покладеного такого обов'язку. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10 листопада 2014 року та наказ відповідача від 18.11.2014 року № 6, яким було визнано нікчемним правочин позивача є незаконними та не несуть за собою жодних юридичних наслідків. Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. При кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України, зокрема, за наміром порушити публічний порядок, має бути наявним вироку суду по кримінальній справі, яким буде доведена вина особи, про що зазначається в постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Однак, відповідачем не було надано жодних доказів, які б могли підтверджувати зв'язок між позивачем та власниками великих рахунків. В той же час, посилання відповідача на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу нікчемності правочину позивача, з одночасним зазначенням того факту, що пільги отримав не позивач, а власники великих рахунків, є доказом того, що кваліфікація правочину позивача, як нікчемного на підставі п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та є довільним тлумаченням ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи той факт, що договір банківського вкладу позивача не підпадає під ознаки нікчемності встановлені статтями 215, 228 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то даний договір може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України. Однак, відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт визнання договору банківського вкладу позивача недійсним в судовому порядку. Окрім того, відповідач вказує, що згідно довідки про рух коштів клієнтів по рахунках у ПАТ КБ «УФС» виявлено факти, які свідчать про те, що внесення грошових коштів за договором М 43800 від 04.07.2014 року, укладеного між Позивачем та ПАТ КБ «УФС», не відбувалось, оскільки реальних коштів Позивачем не перераховувалось, а мало місце лише документальне оформлення перерахування, про що було відомо працівником банку. "На підтвердження своїх аргументів відповідач не надає жодних доказів, довідка про рух коштів клієнтів ПАТ КБ «УФС» не може підтверджувати факт внесення чи не внесення грошових коштів до каси банку. Єдиним належним доказом, що може підтвердити факт внесення грошових коштів до каси ПАТ КБ «УФС» є квитанція про внесення грошових коштів № TR.58098.624.436 від 04 липня 2014 року (копія знаходиться в матеріалах справи). В матеріалах справи знаходиться довідка про облік залишку коштів в касі ПАТ КБ «УФС» станом на 04.07.2014 року в якій зазначається, що на початок операційного дня залишок грошових коштів у касі ПАТ КБ «УФС» (відділення Київська обласна дирекція ПАТ КБ «УФС») становив 6 732 130, 54 грн., а залишок грошових коштів на кінець операційного дня 44 480 591, 63 грн. Тобто, твердження відповідача про «фіктивність» внесення грошових коштів до каси банку, спростовуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Отже, позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Тобто, позивач має право на відшкодування коштів за його власним вкладом починаючи з 11.11.2014 року. Порядок здійснення виплат вкладникам банка, що ліквідується, врегульовано Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (затверджено рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14). В розділі 3 вказаного Положення внормовано діяльність уповноваженої особи Фонду при здійсненні відшкодувань коштів за вкладами. Відповідно до п. 3 розділу 3 Положення Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Відповідно до п. 2 та 4 розділу 4 Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідачем не було надано жодних доказів та не доведено правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "17 " березня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "17" березня 2015 року - скасувати.

Постановити по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український Фінансовий світ", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український Фінансовий світ" про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню про відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 43800 від 04.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український Фінансовий Світ". Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_3 подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду. Зобов'язати Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О.О. Шостак

Судді І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С