Справа № 145/715/15-а
Суддя: Ратушняк І. О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/715/15-а
Провадження №2-а/145/26/2015
ПОСТАНОВА

іменем України

18.06.2015 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Барському районі про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області, в якому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області протиправними; зобовязати управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області провести перерахунок підвищення (надбавки) до пенсії як інваліду війни 2 групи із розрахунку 350 процентів прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 19 жовтня 2009 року та виплатити йому різницю між нарахованою та отриманою сумою пенсій; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області обраховувати підвищення до пенсії як інваліду війни з урахуванням положень ст. 28 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-1У від 09.07.2003 року із розрахунку 350 процента прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з наступним перерахунком її згідно встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян. Постанову суду допустити до негайного виконання.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.06.2015 року позивачу поновлено строки звернення до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України у Барському районі у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності їх представника, та врахувати заперечення проти позову, відповідно до яких залишити позов без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, починаючи з 16 вересня 2004 року, отримує пенсію із розрахунку страхового стажу 27 років 8 місяців 27 днів відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З 19.10.2009 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, що стверджується довідки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи (а.с.15).

Позивач має статус ветерана війни - інваліда війни, що стверджується посвідченням серії Є №035456 від 25.05.2009 р. - ІІ група інвалідності (а.с.4).

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції до 05.10.2005 року) передбачено, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Позивачу, якінваліду війни ІІ групи, підвищено розмір пенсії із розрахунку 40% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 вказав, що, оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Згідно ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальні захисту» нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету.

Згідно ст.1 Закону України «Про мінімальний споживчий бюджет» мінімальний споживчий бюджет - це набір продовольчих і непродовольчих товарів та послуг у натуральному і вартісному вираженні, що забезпечує задоволення основних фізіологічних і соціально-культурних потреб людини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для, зокрема, встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року, оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії; судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 надбавку до пенсії як інваліду війни ІІ групи, слід нараховувати з розрахунку 350 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимога про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області обраховувати підвищення до пенсії як інваліду війни з урахуванням положень ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-1У від 09.07.2003 року із розрахунку 350% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з наступним перерахунком її згідно встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян, дублює вимогу про

зобовязання управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області провести перерахунок підвищення (надбавки) до пенсії із розрахунку 350 процентів прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 19 жовтня 2009 року, а суд відмовляє в її задоволенні.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України, оскільки позивача ОСОБА_1 (інвалід ІІ групи) та відповідача -управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області відповідно до п.п. 9, 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 94, 128, 158-163 КАС України, п.п. 9, 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.ст.8, 19, 22, 46, 48 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, ст.ст. 2, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальну захисту», ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 1 Закону України «Про мінімальний споживчий бюджет», ст. ст. 1,2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року, суд,

постановив:

Позов задоволити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області щодо нарахування підвищення (надбавки) до пенсії ОСОБА_1, як інваліду війни 2 групи, протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області провести перерахунок підвищення (надбавки) до пенсії ОСОБА_1, як інваліду війни 2 групи, із розрахунку 350 процентів прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 19 жовтня 2009 року та виплатити йому різницю між нарахованою та отриманою сумою пенсій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову суду допустити до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Судовий збір компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ратушняк І. О.