Справа № 809/1759/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2015 р. Справа № 809/1759/15
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Боршовського Т.І., суддів Кишинського М.І., Гундяка В.Д.,
за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.
представника позивача Котика Р.В.
представника відповідача - Кабінету Міністрів України Заника М.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області
до Кабінету Міністрів України
Поданий позов мотивований тим, що відповідач 1 листом від 21.04.2015 року безпідставно відмовив позивачці у виплаті 1/6 частини 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб внаслідок загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_2 - працівника спеціального підрозділу правоохоронного органу, оскільки заявницею було подано всі необхідні для цього документи, що є порушенням норм ст.ст. 3, 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказує на те, що в Держави в особі Кабінету Міністрів України згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 08.07.2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», існують позитивні зобов`язання перед позивачкою щодо виплати її одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її сина.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяви, підтримали в повному обсязі. Просили позов задовольнити.
Відповідач 1 явку представника в судове засідання не забезпечив. В заяві від 26.05.2015 року, представник відповідача 1 зазначив про те, що Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області повністю виконало вимоги Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707. Вказав на те, що заявлені позовні вимоги фактично стосуються внесення змін до нормативно правових актів, які регулюють порядок та умови проведення виплат, що не входить до компетенції Управління МВС України в Івано-Франківській області. Також у вказаній заяві просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.
Відповідач 2 позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову, поданих в судовому засіданні 16.06.2015 року. Зокрема, відповідач вважає безпідставним посилання позивача на норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки вказаний нормативний акт не поширює своєї дії на працівників міліції, яким на час загибелі був ОСОБА_2 . Вказує на те, що виплата одноразової грошової допомоги була здійснена Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області дружині та дітям загиблого працівника міліції відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про міліцію», пункту 4 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707. Вважає, що зміни до статті 23 Закону України «Про міліцію» не надають право позивачу на отримання частини одноразової грошової допомоги, оскільки не мають зворотної дії в часі. Також вказав на те, що в позовній заяві в порушення вимог статті 1167 Цивільного кодексу України не обґрунтовано розміру моральної шкоди.
Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача 2, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини та виходив з наступних мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.03.2015 року звернулася зі заявою до Міністерства внутрішніх справ України через Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про призначення і виплату їй одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) її сина ОСОБА_2 - військовослужбовця спеціального підрозділу міліції УМВСУ України в Івано-Франківській області, яка настала 29.05.2014 року під час його участі в антитерористичній операції в м.Слов`янську Донецької області відповідно до положень Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
В підтвердження вказаних обставин, до заяви додано копії: свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 10.06.2014 року; висновку службового розслідування за фактом загибелі та травмування окремих працівників СРМ УМВС під час участі в антитерористичній операції в м.Слов`янську Донецької області, затвердженого УМВС України в Івано-Франківській області 20.06.2014 року; свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 від 25.10.1980 року; паспорта громадянина України НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_1 ; свідоцтва про зміну імені НОМЕР_6 від 17.12.2009 року ОСОБА_5 на ОСОБА_1 ; картки фізичної особи платника податків ІПН НОМЕР_7 ; довідку Чернятинської сільської ради № 503 від 08.08.2014 року про те, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_1 ; лист Івано-Франківського обласного військового комісаріату № 10/2021 від 23.03.2015 року.
Поданим суду висновком службового розслідування за фактом загибелі та травмування окремих працівників СРМ УМВС під час участі в антитерористичній операції в м.Слов`янську Донецької області, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 10.06.2014 року, підтверджено, що смерть ОСОБА_2 , заступника командира взводу № 1 спеціальної роти міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області настала 29.05.2014 року в м.Слов`янську Донецької області під час його участі в антитерористичній операції в період проходження служби, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.
Як встановлено судом зі змісту листа відповідача 1 від 21.04.2015 року за № 5/194, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю її сина з підстав того, що згідно пункту 4 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 625), вказана допомога виплачена дружині та трьом дітям загиблого працівника міліції - ОСОБА_2 . Також відповідач 1 вказав на те, що зміни до статті 23 Закону України «Про міліцію», що набрали чинності 12.03.2015 року, та якими передбачено виплату одноразової грошової допомоги одночасно з дружиною, дітьми, і батькам загиблого працівника міліції, не мають зворотної дії в часі і не поширюють свою дію на виплату допомоги щодо обставин загибелі, які мали місце до набрання чинності вказаними змінами.
Вказана виплата проведена на підставі заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ; висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 02.12.2014 року про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) працівника міліції згідно із законом України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», затвердженого МВС України 08.12.2014 року; листів Івано-Франківської дирекції НАСК «Оранта» № 02-14/315 від 12.06.2014 року, № 02-14/333 від 23.06.2014 року; довідок розрахунків виплат одноразової грошової допомоги та грошового забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) працівника міліції № 208 від 02.12.2014 року та № 5/360 від 25.06.2014 року; наказу про виключення зі списків особового складу за смертю № 320 о/с від 16.06.2014 року; паспорта громадянина України НОМЕР_8 від 10.06.2008 року; свідоцтва про смерть НОМЕР_9 від 10.06.2014 року; свідоцтва про шлюб НОМЕР_10 від 10.05.2008 року; свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_11 від 20.05.2008 року; свідоцтва про зміну імені НОМЕР_12 від 23.11.2010 року; свідоцтв про народження НОМЕР_13 від 08.12.2005 року, НОМЕР_14 від 12.09.2008 року, НОМЕР_15 від 09.03.2012 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 року затверджено "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції". Вказана постанова прийнята на виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" та статті 26 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".
Пунктом 1 частини 1 вказаного Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції передбачено, що одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім`ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення.
Згідно абзаців 1, 2 пункту 3 вказаного Порядку передбачено, що розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України № 626 від 05.11.2014 року доповнено пункт 3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 новим абзацом такого змісту:
Для визначення розміру грошової допомоги, що виплачується сім`ї, а в разі її відсутності батькам та утриманцям працівника міліції, який загинув під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або помер внаслідок поранень, отриманих під час такої участі, до грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги, включаються посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії), але не більш як 5075 гривень у розрахунку на місяць..
Також вказаною постановою Кабінету Міністрів України зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України провести перерахунок виплаченої одноразової грошової допомоги сім`ям, а в разі їх відсутності батькам та утриманцям працівників міліції, які загинули під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або померли внаслідок поранень, отриманих під час такої участі, у період з 14 квітня 2014 року до дня набрання чинності цією постановою (пункт 3).
Частиною 3 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-XII, в редакції Закону N 328-V від 03.11.2006 року, передбачено, що у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", який набрав чинності 12.03.2015 року, внесено зміни в статтю 23 Закону України "Про міліцію", а саме викладено частину третю цієї статті в новій редакції такого змісту:
"У разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків сім`ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України".
Прикінцевими положеннями Закону № 208-VIII передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Жодних інших норм, які б поширювали дію Закону № 208-VIII на правовідносини щодо виникли та були припинені до набрання ним чинності, вказаним законом не передбачено.
Таким чином, з огляду на зміст вищевказаних норм, законодавець поширив право батьків на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) їх сина (дочки) - працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків, виключно на правовідносини, що виникнуть в зв`язку з загибеллю (смертю) працівника міліції після 12.03.2015 року.
В даному випадку, як встановлено судом вище, смерть ОСОБА_2 , заступника командира взводу № 1 спеціальної роти міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області настала 29.05.2014 року в м.Слов`янську Донецької області під час його участі в антитерористичній операції в період проходження служби, при виконанні службових обов`язків, тобто вказаний факт загибелі (смерті) сина позивачки мав місце до набрання чинності Закону № 208-VIII. Також як встановлено судом, Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виплачено дружині та дітям загиблого працівника міліції - ОСОБА_2 в червні та грудні 2014 року одноразову грошову допомогу у зв`язку з його загибеллю (смертю), тобто виконано вимоги статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції, чинній на час виконання такого обов`язку.
Щодо доводів позивача, викладеній в позовній заяві, та її заяві від 27.03.2015 року, адресованій Міністру внутрішніх справ України, про те, що ОСОБА_1 має право на отримання 1/6 частини одноразової грошової допомоги в зв`язку зі загибеллю її сина - ОСОБА_2 , як службовця правоохоронного органу спеціального призначення, на підставі норм ст.ст. 3, 16, 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, то суд вважає їх помилковими, з огляду на таке.
Дійсно статтями 16, 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, в редакції закону № 5040-VI від 04.07.2012 року, передбачено виплату гарантованої державою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Зокрема підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Нормою статті 16-1 Закону № 2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
При цьому, згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII, сфера дії цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Однак, на переконання суду, вказані норми Закону № 2011-XII не підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду суб`єктний склад осіб, на яких поширюється його дія згідно статті 3 цього закону. Як наслідок також не підлягає застосуванню й Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 він затверджений на виконання пунктів 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
При цьому, такий висновок суду ґрунтується на тому, що за сферою застосування, визначеною в статті 3 Закону № 2011-XII, вказаний закон не поширює свою дію на всіх працівників правоохоронних органів України, а лише на військовослужбовців інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення.
Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування за фактом загибелі та травмування окремих працівників СРМ УМВС під час участі в антитерористичній операції в м.Слов`янську Донецької області, затвердженого УМВС України в Івано-Франківській області 20.06.2014 року, витягу з наказу УМВС України в Івано-Франківській області по особовому складу № 320 о/с від 16.06.2014 року про виключення зі списків особового складу за смертю, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 , заступника командира взводу № 1 спеціальної роти міліції УМВС України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 на час його смерті був працівником міліції, який загинув під при виконанні ним службових обов`язків у період проходження служби як працівник міліції.
Вказаний висновок суду також узгоджується з визначеннями понять "міліція", "правоохоронний орган спеціального призначення", вжитих в законодавчих актах.
Так, за змістом норм статтей 1, 7, 16, 18, 20 Закону України "Про міліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, міліція є державним озброєнним органом виконавчої влади, основним завданням якого є захист життя, здоров`я, прав і свобод громадян, власності, природного середовища, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань. При цьому, особовий склад міліції, складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції. Тобто законом не передбачено, що міліція, як державний орган виконавчої влади, є правоохоронним органом спеціального призначення, а працівники, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким присвоєно спеціальні звання міліції, незалежно від того, який це підрозділ міліції, є військовослужбовцями такого правоохоронного органу.
Однак, законодавчими актами, якими врегульовано діяльність інших правоохоронних органів в України, прямо передбачено їх статус як правоохоронних органів спеціального призначення, до складу яких входять, окрім інших працівників, також й військовослужбовці.
Так, відповідно до статті 6 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Частиною 1 статті 14 вказаного Закону передбачено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять як військовослужбовці, так і працівники Державної прикордонної служби України. Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну гвардію України" передбачено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України. Частиною 1 статті 9 цього Закону передбачено, що особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб", Управління державної охорони України визнано державним правоохоронним органом спеціального призначення, підпорядкованим Президенту України та підконтрольним Верховній Раді України. При цьому, частиною 1 статі 16 згаданого Закону передбачено, що кадри Управління державної охорони України складаються з військовослужбовців, прийнятих на військову службу в Управління державної охорони України за контрактом, військовослужбовців строкової служби та працівників, які уклали з Управлінням державної охорони України трудовий договір. Статтею 1 Закону України "Про Службу безпеки України" закріплено, що Служба безпеки України державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України, а згідно частини 1 статті 19 цього ж Закону, кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.
Таким чином, з системного аналізу вищевказаних норм права, суд дійшов висновку про те, що визначення того чи іншого органу державної влади, його структурного підрозділу, як правоохоронного органу спеціального призначення, а їх працівника як військовослужбовця, законодавцем безпосередньо закріплюється у відповідній нормі закону, що регулює їх діяльність. Таким чином, на переконання суду, норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поширюють свою дію не на всіх працівників правоохоронних органів, а виключно на військовослужбовців військових формувань, з правоохоронними функціями, створених відповідно до закону, та правоохоронних органів спеціального призначення.
Щодо доводів позивача, в розрізі позовних вимог до Кабінету міністрів України, про те, що в Держави в особі Кабінету Міністрів України згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 08.07.2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", існують позитивні зобов`язання перед позивачем щодо виплати її одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її сина, в зв`язку з чим слід зобов`язати відповідача 2 усунути з правового поля засади дискримінації ОСОБА_1 як матері загиблого працівника спеціального підрозділу міліції УМВСУ України в Івано-Франківській області, смерть якого настала під час виконання ним обов`язків служби в зоні проведення АТО, та внаслідок цього зобов`язати відповідача 2 прийняти індивідуальне рішення про виплату позивачу 1/6 частини 500-кратного прожиткового мінімуму та вчинити дії щодо контролю за його повним виконанням, то на переконання суду, з огляду на вище встановлені обставини у справі та норми права, то вчинення таких дій виходить за межі компетенції Кабінету Міністрів України, оскільки підлягає виключно законодавчому врегулюванню.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог про визнання протиправними бездіяльності відповідачів та зобов`язання відповідача 2 до вчинення дій, не підлягає задоволенню.
З огляду на вказане, в задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.
За таких умов, оскільки в даній справі не залучалися свідки та не проводилися судові експертизи, то відсутні судові витрати, які підлягають розподілу судом відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Судді /підпис/ Кишинський М.І.

/підпис/ Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 22.06.2015 року.