Справа № 809/1350/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р. Справа № 876/4696/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю КП "Віо-Плюс" про стягнення заборгованості,-

встановив:

30.03.2015 року позивач - управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі УПФУ в м.Івано-Франківську) звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КП "Віо-Плюс" (далі ТзОВ КП "Віо-Плюс") про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 4749,01 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ТзОВ КП "Віо-Плюс" не відшкодував УПФУ в м. Івано-Франківську фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, за період з 01.04.2011 року по 01.10.2011 року в сумі 4749,01 грн. Просить стягнути з ТзОВ КП "Віо-Плюс" на користь УПФУ в м.Івано-Франківську заборгованість на загальну суму 4749,01 грн., яка виникла в результаті недотримання порядку відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 р. позовну заяву управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську до Товариства з обмеженою відповідальністю КП "Віо-Плюс" про стягнення заборгованості в сумі 4749,01 грн залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач - УПФУ в м.Івано-Франківську оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задоволити, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити рішення згідно норм чинного законодавства.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно положення ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-ІV, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Так, відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», для платників цього збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 Закону, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ж п. 2 ст. 106 Закону №1058, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки визначені цим Законом, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою).

Частиною 15 статті 106 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Тому, строки позовної давності щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пунктів б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за період з 01.04.2011 року по 01.10.2011 року в сумі 4749,01 грн. з ТзОВ КП "Віо-Плюс" в користь Пенсійного фонду України не застосовуються.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що предметом позовних вимог УПФУ в м.Івано-Франківську є стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.04.2011 року по 01.10.2011 року в сумі 4749,01 грн. До суду із позовною заявою до ТзОВ КП "Віо-Плюс" позивач звернувся 30.03.2015 року.

Так, стаття 99 глави 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює строки звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ж ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Варто врахувати, що відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В контексті вищенаведених процесуальних норм КАС України, суд першої інстанції вірно виходив з того, що витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663 (далі Інструкція), не є страховими внесками, а тому на їх стягнення поширюється загальний строк позовної давності, що встановлений КАС України та становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, розмір сум до відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п.п.6.4, 6.8 п.6 Інструкції).

Тому, в даному випадку колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що у разі, якщо підприємство до 25-го числа відповідного місяця не вносить суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, то з 26-го числа цього ж місяця в уповноваженого органу Пенсійного фонду України виникає право на стягнення цих витрат з підприємства. Розмір такого відшкодування визначається у відповідних розрахунках до 20 січня поточного року, або протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Із матеріалів справи вбачається, що УПФУ в м.Івано-Франківську 19.04.2011 року та 14.07.2011 року надсилало відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з 2011 року (в тому числі й з квітня та червня), у якому зазначено суму сплати ТзОВ КП "Віо-Плюс" Пенсійному фонду України за вказаний період, відтак з моменту надіслання такого розрахунку 26-го числа кожного місяця позивачу було відомо про несплату підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Попри це, позивачем безпідставно та необґрунтовано за період з 01.05.2011 року по березень 2015 року не вжито жодних заходів по відшкодуванню вказаних витрат за рахунок відповідача.

Як наслідок, враховуючи строк звернення позивача до суду (30.03.2015 року), відсутність поважних підстав для його поновлення, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.04.2011 року по 01.10.2011 року заявлені з пропуском строків звернення до суду, оскільки останній день предявлення вимоги за вересень 2011 року (строк сплати до 25 вересня 2011 року включно) є 26 березня 2012 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт понесення УПФУ м.Івано-Франківську витрат на доставку пільгових пенсій за період з 01.04.2011 року по 01.10.2011 року на загальну суму 4749,01 грн.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції вірно застосував наслідки пропуску строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України, та правомірно залишив без розгляду позовну заяву управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області до ТзОВ КП "Віо-Плюс" в частині позовних вимог про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.04.2011 року по 01.10.2011 року на загальну суму 4749,01 грн.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 809/1350/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_1

Ухвала складена в повному обсязі 23.06.2015 року.