Справа № 2а-1079/12/1370
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 876/11005/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року справі за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_1, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2012 року Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 143540,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є власником придбаних автомобілів марки VOLKSWAGEN T4 (2009 р.в., д/н НОМЕР_1), VOLKSWAGEN TRANSPORTER (1999 р.в., д/н НОМЕР_2 ), DAIMLER-BENZ (1997 р.в. д/н НОМЕР_3), DAIMLER CHRYSLER (1999 р.в., д/н НОМЕР_4), MERCEDES-BENZ (1999 р.в., д/н НОМЕР_5) та відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" зобов'язаний був сплатити податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету Сихівського району. Податок відповідачем фактично не сплачено, а тому такий підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку. Доказів про зарахування вказаного податку в доход державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою для його стягнення податковим органом в примусовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила ДПІ у Сихівському районі м.Львова, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що рішенням суду першої інстанції не враховуються всі обставини справи, а висновки суду не базуються на нормах чинного законодавства, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що та обставина, що транспортний засіб було зареєстровано не є доказом того, що податок відповідачем сплачено, як і не є підставою для звільнення відповідача від конституційного обов'язку такий податок сплатити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року за №1963-XII (чинного на момент винекнення податкового боргу), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів фізичними особами сплачується перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації транспортних засобів, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання , ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 7 зазначеного Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення у встановленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію, зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Відповідно до матеріалів справи відповідачем проведено першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, автомобілів марки VOLKSWAGEN T4 (2009 р.в., д/н НОМЕР_1), VOLKSWAGEN TRANSPORTER (1999 р.в., д/н НОМЕР_2 ), DAIMLER-BENZ (1997 р.в. д/н НОМЕР_3), DAIMLER CHRYSLER (1999 р.в., д/н НОМЕР_4), MERCEDES-BENZ (1999 р.в., д/н НОМЕР_5)

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу вбачається, що відповідач повинен був сплатити 143540 грн. 00 коп.

З листа № 9504/10/17-108 від 28.04.2010 р. за підписом начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВСУ у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_1 здійснив першу реєстрацію вищевказаних транспортних засобів, квитанція про сплату податку з власників ТЗ відсутня.

Згідно довідки ДПІ в Сихівському районі № 1826/17-115 від 09.02.2011 року кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 143 540 грн. від гр. ОСОБА_1 до місцевого бюджету Сихівського району не надходили.

З долучених до матеріалів справи протоколів виїмки матеріалів реєстраційних справ по вище перелічених транспортних засобах, зареєстрованих на прізвище ОСОБА_1 вбачається, що до матеріалів справ долучено квитанції про сплату податку.

Як зазначено у вироках Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. та Личаківського районного суду від 13.11.2013р. вбачається, що спеціалістами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які здійснювали перевірку поданих документів, у всіх випадках перевірялась наявність квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів, про що зроблені відповідні відмітки на бланку заяви про реєстрацію транспортного засобу.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини свідчать, що першій реєстрації в Україні транспортних засобів на ім'я ОСОБА_1 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку.

Судом першої інстанції враховано також те, що 01.07.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено вирок в кримінальній справі № 1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_2, що раніше працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК України (номер судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень 33195653); вирок набрав законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 143 540 грн., та підставно відмовив у задоволенні позову.

Така позиція суду узгоджується по суті із позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 22.10.2013 року (справа № 21-104а13) та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2014 року (справа №10812/11/1370).

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі № 2а-1079/12/1370 прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права при правильно встановлених обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі № 2а-1079/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.М Каралюс

Судді: В.С Затолочний

З.М. Матковська