Справа № 826/19997/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/29783/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 826/19997/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправними дії та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" звернулось в суд з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області, якому просило: визнати протиправним та скасувати наказ №255 від 11.11.2013 року про проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів; визнати протиправними дії відповідача по проведенню 12.11.2013 року перевірки позивача по вул. Каштановій, 6/1, м. Обухів, Київська область на підставі доручення Держспоживінспекції України №5090-2-7/6 від 05.11.2013 року; визнати протиправними та скасувати припис до акту перевірки №001570 від 12.11.2013 року та постанову №1264 від 20.11.2013 року про застосування стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувані припис та постанова прийняті неправомірно та підлягають скасуванню, оскільки перевірка проведена з порушенням чинного законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі звернення (листа) народного депутата Бойка В.В. від 11.10.2013 року, згоди Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів №03/7-10243-2013 від 06.11.2013 року, направлення на проведення перевірки №2080 від 11.11.2013 року, наказу №225 від 11.11.2013 року, відповідачем 12.11.2013 року проведено позапланову перевірку ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів у сфері послуг.

За результатами перевірки складено акт №001570 від 12.11.2013 року, яким зафіксовано відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (електропобутові товари та комп'ютерної техніки), зокрема: відсутня інформація про дату виготовлення електропобутових товарів; відсутні реквізити виробника його адреси, дати виготовлення, вказане відображено в таблиці (додаток №7 до акту).

Розділ IV акту перевірки містить припис про: припинення відвантаження і реалізацію товарів, які не відповідають вимогам нормативних документів, додержання яких відповідно до законодавства є обов'язковим, до усунення суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, виявлених недоліків зазначених в пунктах 1-22 додатка №7 (Інспекцією зазначено, що вказане допускається за постановою адміністративного суду); усунення інших недоліків, що зазначені в акті перевірки у тому числі упорядкувати роботу підприємства згідно вимог нормативних документів зазначених в акті перевірки.

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області 20.11.2013 року винесено постанову №1264 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно з якою за вказане правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 28 239,46 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що перевірка проведена відповідачем в передбаченому законодавством порядку, а припис та постанова прийняті правомірно через наявність порушень позивачем законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється у формі планових та позапланових заходів.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та зазначено вище, підставою для проведення перевірки позивача, результати якої оскаржуються, стало звернення народного депутата України Бойка В.В. вих. №216-к від 11.10.2013 року, а також згода Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекцією у Київській області №03/7-10243-2013 від 06.11.2013 року, якою надано згоду на проведення позапланової перевірки позивача за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, 6/1 стосовно дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів в межах компетенції Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів.

На підставі зазначеної згоди та звернення, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області видано наказ №255 від 11.11.2013 року "Про проведення позапланових заходів із здійснення державного нагляду (контролю)" та направлення на проведення перевірки №2080 від 11.11.2013 року.

Крім того, відповідно до частини одинадцятої статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, під час проведення позапланової перевірки був присутній керуючий магазину Бабич А.І., що не заперечувалося позивачем.

Відповідно до копії направлення на проведення перевірки №2080 від 11.11.2013 року, наявної у матеріалах справи, копія останнього отримана керуючим магазину.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що перевірка була проведена на підставі правомірно видного наказу та з дотриманням передбаченого порядку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наявність процесуальних порушень з боку органу контролю під час проведення перевірки повинно розглядатись в контексті можливості об'єкту контролю вчинити дії для захисту своїх прав та відсутності чи наявності порушень об'єктом контролю законодавства.

Відносно рішень, прийнятих за результатами перевірки торговельного об'єкта позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною п'ятою статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Якщо законом передбачено, що обґрунтованість вжиття органом державного нагляду (контролю) заходів реагування має бути підтверджена судом, орган державного нагляду (контролю) звертається до адміністративного суду з адміністративним позовом не пізніше наступного робочого дня з дня видання (прийняття) відповідного розпорядчого документа.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

В той же час, відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечуючи реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів, мають право, зокрема: давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; припиняти відвантаження і реалізацію товарів, що не відповідають вимогам нормативних документів, до усунення суб'єктами господарювання виявлених недоліків.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, повноваження щодо застосування на підставі припису заходів реагування щодо припинення відвантаження і реалізації товарів відповідно до положень статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів", може бути реалізовано безпосередньо відповідачем відповідно до повноважень, визначених законами України, а відтак твердження позивача про порушення процедури складання оскаржуваного припису є необґрунтованими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що крім припису, відповідачем було прийнято постанову №1264 від 20.11.2013 року про застосування стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", через відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що відображено в пунктах 1-22 таблиці додатку №7, на підставі чого постановлено застосувати до позивача штраф у розмірі 28 239,46 грн.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Статтею 15 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування).

При цьому, інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Продукти харчування, упаковані або розфасовані в Україні, повинні супроводжуватись інформацією про їх походження.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, інспекцією під час здійснення позапланової перевірки торговельного об'єкту позивача встановлена відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, зокрема дати виготовлення та реквізитів виробника.

Водночас, надана позивачем копія акту огляду товарно-матеріальних цінностей на предмет наявності необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію від 12.11.2013 року не спростовує висновків інспекції, зроблених під час перевірки позивача, оскільки не дає підстав стверджувати, що викладені в даному акті факти існували під час проведення посадовими особами відповідача позапланової перевірки позивача, результати якої оскаржуються.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)