Справа № К-42353/10-С
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К-42353/10

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державного казначейства України, Кабінету Міністрів України про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати заробітної плати із посадового окладу, визначеного на рівні 7,5 розміру мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року; стягнути з Державної судової адміністрації України за рахунок Державного бюджету України недоплачену заробітну плату за період з 1 грудня 2007 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 86225 грн 09 коп.

Позов обґрунтував тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці суддів» затверджені схеми посадових окладів суддів на рівні 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року №1310 постанову від 3 вересня 2005 року №865 доповнено пунктом 4-1, яким встановлено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Разом з тим, постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року, яка набрала законної сили, скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 2007 року ОСОБА_2 працює суддею Харцизького міського суду Донецької області. З липня 2007 року по грудень 2010 року заробітна плата позивача обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн, встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя, та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України» встановлено, що з 1 червня 2005 року посадовий оклад Голови Верховного Суду України становить 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці суддів», яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року, затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати. Зокрема, згідно з додатком 6 до постанови посадовий оклад судді місцевого загального суду становить 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів», яка набрала законної сили з 27 грудня 2005 року, передбачено, що розміри посадових окладів суддів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року №1310 постанову Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 доповнено пунктом 4-1, відповідно до положень якого розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Ця постанова набрала законної сили 17 січня 2006 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року визнано протиправним та скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2009 року постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року в частині визнання протиправним та скасування пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 залишено без змін.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року, визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 4-1 постанови від 31 грудня 2005 року №1310 та пункт 4-1 постанови від 3 вересня 2005 року № 865.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року скасовано, у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування зазначених постанов Кабінету Міністрів України відмовлено.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За правилами частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, а також для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, постанова Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року була обов'язковою з 3 грудня 2007 року (дати набрання нею законної сили) до 1 січня 2012 року (дати втрати чинності скасованої нею постанови Кабміну), а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року - з 19 серпня 2009 року (дати набрання нею законної сили) до 13 квітня 2011 року, дати її скасування постановою Вищого адміністративного суду України.

Проте постанова Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки нею визнано протиправним та скасовано лише пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865, відповідно до положень якого розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Між тим аналогічні обмеження були передбачені також постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1243, якою встановлено, що для вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, розміри посадових окладів яких визначаються залежно від кількості розмірів мінімальної заробітної плати, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 незаконною та нечинною не визнавалась, а тому підлягала виконанню.

У зв'язку з викладеним суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про перерахунок заробітної плати задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб