Справа № 565/460/15-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Незнамова І.М.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" червня 2015 р. Справа № 565/460/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "07" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про визнання дій протиправними, скасування постанови державного виконавця та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Рівненській області про визнання протиправними дій головного державного виконавця Синіцької Н.П. щодо закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-876/11, виданого Кузнецовським міським судом від 28.04.2011 року (далі виконавчий лист №2а-876/11) про перерахунок та виплату підвищення до пенсії; скасування постанови зазначеного державного виконавця від 18.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження; зобов'язання здійснити усі передбачені законом дії щодо своєчасного та повного виконання постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.04.2011 року в справі №2а-876/11 про перерахунок та виплату підвищення до пенсії.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову від 18.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Синіцькою Н.П. у виконавчому провадженні №26641073 з виконання виконавчого листа №2а-876, виданого 28.04.2011 року Кузнецовським міським судом Рівненської області.

Зобов"язано управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-876, виданого 28.04.2011 року Кузнецовським міським судом Рівненської області в справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську про перерахунок та виплату пенсії.

У решті позовних вимог відмовлено, через їх безпідставність.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.05.2015 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з"явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності позивача та представника відповідача й в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З копії постанови державного виконавця Синіцької Н.П. від 18.03.2015 року (ВП №26641073) вбачається, що розпорядженням УПФ №111632 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 в розмірі 8177,02 грн. Виплата нарахованих коштів не проведена, так як в кошторисних призначеннях боржника на поточний рік відсутні кошти. Виплата нарахованих стягувачу коштів повинна бути проведена у випадку звернення ОСОБА_3 до управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області в порядку, передбаченому Постановою КМ України №440 від 03.09.2014 року. При прийнятті такої постанови держаний виконавець зазначив, що керується п.11 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач згідно вимог ст.71 КАС України, не довів суду правомірність винесеної постанови від 18.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, з огляду на наступне.

Відповідач, як орган державної влади, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження мав діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що на час винесення 18.03.2015 постанови про закінчення виконавчого провадження, присуджені ОСОБА_3 судовим рішенням кошти, що підлягали виплаті стягувачу боржником УПФ м.Кузнецовська, виплачені не були., тобто судове рішення не виконано.

Згідно п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Частиною 3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Із змісту вказаної норми вбачається, що з підстав, передбачених п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчується лише у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, і державний виконавець вжив передбачені ч.3 ст.75 цього Закону заходи.

Проте, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі дії державним виконавцем не вживалися, оскільки їх вжиття згідно з вищезазначеними нормами є передумовою закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження з цієї підстави в такому разі не може бути визнано правомірним.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями відповідача про наявність правових підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, відповідно до ст.2 цього Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з п.3 Розділу II Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

З метою регламентування порядку виконання вищезазначеної категорії судових рішень, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №440 від 03.09.14 року «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Згідно з п.п.1,2 цього Порядку, визначається механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними. У цьому Порядку термін «рішення» вживається у значенні: виконавчий документ за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Заявник подає до органу державної виконавчої служби визначений пунктом 4 Порядку перелік документів.

Проте, відповідно до п.18 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», є підставою для обов'язкового зупинення виконавчого провадження, а не його закінчення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що підставою закінчення виконавчого провадження у оскаржуваній постанові зазначено саме п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а не наявність спеціального закону та визначення іншого порядку виконання судових рішень такої категорії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відтак, постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "07" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області вул.Замкова,22 А,м.Рівне,33028

4-третій особі: Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області - м-н.Вараш,25-А,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400,