Справа № 338/385/15-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р. Справа № 876/4371/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2015 року по справі № 338/385/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області, яким просить визнати незаконними дії відповідача, щодо відмови позивачу у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 1 лютого 2015 року до 26 липня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв'язку з смертю матері, йому була призначена та здійснювалася виплата пенсії у зв'язку з втратою годувальника до досягнення ним 18 років, а з 26 липня 2010 року до 30 червня 2014 року виплата пенсії здійснювалася, на період навчання на денній формі у вищому навчальному закладі ДВНЗ "Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника." Виплата була припинена у зв'язку із закінченням зазначеного вищого навчального закладу. З 1 листопада 2014 року зарахований на навчання до аспірантури у ДВНЗ "Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника". У листопаді 2014 року відповідачем було продовжено мені виплату, згідно поданої ним довідки про те, що він є аспірантом на період з 1 листопада 2014 року до 15 січня 2015 року. В лютому 2015 року звернувся з заявою до відповідача про призначення пенсії на новий термін, проте отримав відмову.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано - Франківської області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії позивачу у зв'язку з втратою годувальника у відповідності до вимог статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі Івано - Франківської області призначити та виплатити пенсію позивачу у зв'язку з втратою годувальника з 1 лютого 2015 року до 26 липня 2015 року.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що аспірантура не є складовою ВНЗ, а окремим підрозділом, відтак пенсія у зв'язку з втратою годувальника на час навчання на аспірантурі не виплачується.

Сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи позивачу призначено пенсію по втраті годувальника на підставі заяви від 25 серпня 1992 року. Відповідно до розпорядження відділу соціального забезпечення Богородчанської районної державної адміністрації від 25 серпня 1992 року, пенсія призначена на період з 4 серпня 1992 року до 1 серпня 2010 року.

У зв'язку з із навчанням позивача у вищому закладі виплата пенсії по втраті годувальника йому подовжувалася згідно пред'явлених довідок про навчання.

Відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду Богородчанському районі від 10 листопада 2014 року виплата пенсії у розмірі 1049 грн була подовжена позивачу з 1 листопада 2014 року до 31 січня 2015 року.

В лютому 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду Богородчанському районі Івано-Франківської області із заявою про призначення йому пенсії на новий термін у зв'язку з втратою годувальника, долучивши до заяви довідку про те є що є аспірантом ДВНЗ "Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника."

Однак, листом Управління Пенсійного фонду Богородчанському районі від 3 березня 2015 року було повідомлено позивача, що згідно з листом Міністерства освіти і науки України від 25 червня 2007 року №10/2-694 аспірантура не відноситься до вищих навчальних закладів. Це самостійний адміністративний підрозділ, функцією якого є координація діяльності кафедр, факультетів і відділів навчальних закладів по організації підготовки науково - педагогічних і наукових кадрів вищої кваліфікації. На підставі наведеного, для продовження виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника особі, яка не досягла 23 - річного віку і навчається в аспірантурі немає.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України "Про вищу освіту" особами, які навчаються у вищих навчальних закладах, є: здобувачі вищої освіти; інші особи, які навчаються у вищих навчальних закладах

Згідно з частиною 2 пункту 3 цієї статті здобувачами вищої освіти є: аспірант - особа, зарахована до вищого навчального закладу (наукової установи) для здобуття ступеня доктора філософії.

Частиною 7 пункту 2 статті 33 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що структурними підрозділами вищого навчального закладу можуть бути: наукові, навчально-наукові, науково-дослідні, науково-виробничі та проектні інститути, навчально-науково-виробничі центри (сектори, частини, комплекси тощо), дослідні станції, конструкторські бюро, відділи аспірантури і докторантури, навчально-виробничі комбінати, експериментальні підприємства, клінічні бази закладів медичної освіти, університетські клініки та лікарні, юридичні клініки, полігони, наукові парки, технопарки, оперні студії, навчальні театри, філармонії, інші підрозділи, що забезпечують практичну підготовку фахівців певних спеціальностей та/або проводять наукові дослідження.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що позивач є здобувачем вищої освіти, аспірантом, за денною формою навчання що зарахований до вищого навчального закладу ДВНЗ "Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника" та не досяг 23 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що позивачем надано довідку Прикарпатського національного університету ім.В.Стефаника,№116 від 31 жовтня 2014 року про те, що він дійсно є аспірантом ДВНЗ "Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника" першого року навчання з відривом від виробництва (денна форма навчання) на умовах контракту (навчальний рік з 1 листопада 2014 року до 31 жовтня 2015 року) зі спеціальності 12.00.03. - цивільне право і цивільний процес; сімейне право; міжнародне приватне право.

Оскільки відповідачем не подано жодних доказів, які б підтверджували наявність неправдивих даних в такій довідці, чи видачу довідки особою, яка не має права видавати такі довідки, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача про незастосуванням судом першої інстанції строків звернення до суду з адміністративним позовом не підтверджуються матеріалами справи. Так судом першої інстанції правомірно застосовано положення статті 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги лише в межах передбаченого законом строку.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2015 року по справі № 338/385/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.