Справа № 809/3180/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р. Справа № 876/10413/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.10.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на зняття з обліку в органах ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області та перереєстрації автомобіля марки Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3, який позивач отримав безоплатно від громадянина Німеччини як гуманітарну допомогу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо відмови громадянину ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) у перереєстрації автомобіля марки Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_2. Зобов'язано Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації видати громадянину ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) необхідні документи для оформлення у власність та реєстрації за ним автомобіля марки Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те що, згідно з п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 року №999, інвалід отримує автомобіль на десятирічний термін, визначений з дати видачі, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо обмеження на відчуження транспортного засобу, переданого інваліду, були встановлені пунктом 42 Порядку №999, який був прийнятий на підставі положень статті 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні». Вказана стаття Закону набрала чинності з 01 січня 2007 року, а тому вказані обмеження згідно положень статті 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі і не могли бути застосовані до правовідносин щодо отримання автомобіля позивачем та встановлення обмеження при його реєстрації 06 травня 2005 року.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 17.04.2004 року громадянин Німеччини надав через Головне управління праці та соціального захисту населення державної адміністрації Івано-Франківської області інваліду другої групи ОСОБА_2 як гуманітарну допомогу автомобіль марки Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3 (а.с. 8).

Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 17.09.2004 року №73 ОСОБА_2, інваліду другої групи, безоплатно видано вказаний вище автомобіль, без права його продажу або передачі іншій особі (а.с. 6, 32-37).

06.05.2005 року вказаний автомобіль зареєстровано на ОСОБА_2 Івано-Франківським МРЕВ ДАІ в Івано-Франківській області та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, яке містить обмеження щодо заборони продажу (а.с. 10).

Згодом у вересні 2014 року позивач звернувся до департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на відчуження автомобіля марки Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3.

Однак листом від 24.09.2014 року №3221/0501-43/10-14 йому відмовлено йому у наданні дозволу на відчуження вказаного автомобіля, оскільки в силу вимог пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, інвалід отримує автомобіль на десятирічний термін, визначений з дати видачі, без права продажу, дарування, передачі іншій особі і має право тільки на заміну автомобіля (а.с. 11).

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Постановою Кабінету Міністрів України №999 від 08.09.1997 року затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями (надалі - Порядок).

Вказаний Порядок доповнено розділом «Порядок надання автомобілів, отриманих як гуманітарна допомога» згідно з постановою Кабінету Міністрів України №128 від 07.02.2001 року. Згідно п.42 даного Порядку у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, автомобілі, отримані органами соціального захисту населення як гуманітарна допомога, видаються інвалідам (за їх бажанням) безоплатно згідно з чергою за умови зняття з обліку для забезпечення автомобілем.

Автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі (за її згодою) незалежно від черги.

Правові, організаційні, соціальні засади отримання, надання, оформлення, розподілу і контролю за цільовим використанням гуманітарної допомоги врегульовано Законом України «Про гуманітарну допомогу».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року №1192-ХІV гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб.

Згідно ст.6 Закону України «Про гуманітарну допомогу» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та реєстрації автомобіля) комісія з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України може визнати гуманітарною допомогою, із звільненням від оподаткування та обов'язкових платежів до бюджету, легкові автомобілі, які на момент ввезення на митну територію України були виготовлені не більш як вісім років тому, з об'ємом двигуна не більш як 1800 куб. см, що отримуються Міністерством праці та соціального захисту населення Автономної Республіки Крим, управліннями соціального захисту населення обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій або Міністерством праці та соціальної політики України для подальшої передачі інвалідам, які перебувають в установленому порядку на обліку для отримання спеціального автотранспорту.

Відповідно до п.3 ч.1 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 08.09.1997 року №999 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), позачергове безоплатне забезпечення автомобілями інвалідів війни, інвалідів внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також продаж автомобілів на пільгових умовах інвалідам від загального захворювання, з дитинства, батькам чи родичам дітей-інвалідів здійснюється за місцем їх постійного проживання та прописки Міністерством праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головними управліннями праці та соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації і управліннями праці та соціального захисту населення Міністерством праці та соціальної політики.

На підставі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а на підставі угоди дарування від 16.03.2004 року транспортний засіб дарувався конкретній фізичній особі ОСОБА_2, тому право власності на спірний автомобіль згідно з волевиявленням дарувальника набув саме позивач на підставі, встановленій законом ст.328 ЦК України, а саме, на підставі одностороннього правочину.

Однак, дії відповідача, щодо обмеження та відчуження транспортного засобу, переданого інваліду, були встановлені п.42 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, який був прийнятий на підставі положень ст.26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні». Вказана стаття Закону набрала чинності з 01 січня 2007 року, а тому вказані обмеження згідно положень статті 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі і не могли бути застосовані до правовідносин щодо отримання автомобіля позивачем та встановлення обмежень при його реєстрації 06 травня 2005 року.

За змістом ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що діючий на момент отримання автомобіля та надання його інваліду Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №999 від 08.09.1997 року, а саме п.42, не передбачав встановлення обмежень для інвалідів на відчуження транспортних засобів, отриманих ними як гуманітарна допомога.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі №809/3180/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний