Справа № 826/1709/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05 травня 2015 року 15 год. 45 хв. № 826/1709/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови відповідача у поновленні в автоматизованій системі ПК "Кадастр" позивача як землекористувача земельної ділянки, розміром 400,05 кв.м., на АДРЕСА_1 (код ділянки НОМЕР_1) (далі - земельна ділянка), а також зобов'язання відповідача відновити реєстрацію позивача як землекористувача земельної ділянки та внести відповідну інформацію до автоматизованої системи ПК "Кадастр".

В обґрунтування позову зазначено, що земельна ділянка у позивача не вилучалася, а відомості про реєстрацію її за ОСОБА_2 вилучені, тому за спірною земельною ділянкою повинні бути відновлені дані шляхом внесення відомостей до автоматизованої системи ПК "Кадастр" та зазначено позивача користувачем земельної ділянки.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи позивач підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 23 лютого 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оболонського районного суду міст Києва від 06 квітня 2007 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 липня 2007 року, ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право користування земельною ділянкою площею 400 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, та визнано це право за ОСОБА_2

На підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2007 року виготовлено технічний звіт про встановлення зовнішніх меж землекористування від 08 квітня 2008 року та внесено до автоматизованої системи ПК "Кадастр" відомості про реєстрацію землекористування вказаної земельної за ОСОБА_2

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2007 року скасоване ухвалою Верховного Суду України від 30 січня 2008 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2009 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

З огляду на скасування судового рішення, на підставі якого складено технічний звіт про встановлення зовнішніх меж землекористування від 08 квітня 2008 року та внесено відповідні відомості до автоматизованої системи ПК "Кадастр", позивач звернувся до відповідача із проханням анулювати звіт та виключити відомості про ОСОБА_2 як землекористувача земельною ділянкою.

Разом з тим, у задоволенні даного клопотання позивачу відмовлено.

Не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: зобов'язати відповідача виключити з автоматизованої системи ПК "Кадастр" відомості щодо реєстрації за ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 400 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та анулювати технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування від 08 квітня 2008 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до договору дарування від 28 лютого 1995 року, він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться на земельній ділянці площею 1852 кв.м. Частину вказаної земельної ділянки площею 400 кв.м. позивач передав у користування ОСОБА_2 за договором безстрокової оренди від 10 жовтня 2001 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2010 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2010 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації розглянути питання щодо виключення з автоматизованої системи ПК "Кадастр" відомостей про реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 400 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та анулювання технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування від 08 квітня 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Листом відповідача від 21 жовтня 2014 року № 057025-057/Л-1765-5995 позивача повідомлено, що відповідачем на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року № К-800/3088/13 внесено зміни до міського земельного кадастру, а саме виключено відомості про реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 400,05 кв.м. на АДРЕСА_1 (код ділянки НОМЕР_1) та знято з реєстрації технічний звіт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки.

Позивач 14 жовтня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про анулювання незаконно сформованої земельної ділянки за номером (кодом) НОМЕР_1, яка формувалась за заявою ОСОБА_2, площею 400,05 кв.м. на АДРЕСА_1

Листом відповідача від 17 листопада 2014 року № 057025-057/Л-2268-7149 позивача повідомлено, що відповідачем виконано постанову Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року № К-800/3088/13, а саме внесено зміни до міського земельного кадастру, зокрема виключено відомості про реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 400,05 кв.м. на АДРЕСА_1 (код ділянки НОМЕР_1) та знято з реєстрації технічний звіт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки.

Додатково повідомлено, що будь-які дані щодо користувачів, меж, площ та кодів земельних ділянок до міського земельного кадастру вносяться на підставі документації із землеустрою, яка містить інформацію про земельну ділянку, координатні дані, лінійні проміри та ін. в електронному вигляді та на паперових носіях.

Зазначена документація розробляється за замовленням зацікавлених осіб юридичною особою, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізичною особою-підприємцем, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

В контексті викладеного суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3, ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV Земельного кодексу України.

До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. У випадку, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача споруди переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Тобто, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 125, ст. 126 ЗК України, право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи міститься лист Головного управління земельних ресурсів від 28 серпня 2007 року № 03-21/26568, в якому зазначено, що відповідно до інформації автоматизованої системи ПК "Кадастр", земельна ділянка за кадастровим НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 до 03 жовтня 2006 року зареєстрована на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування за користувачем ОСОБА_3

Таким чином, станом на 03 жовтня 2006 року спірна земельна ділянка на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування зареєстрована за користувачем ОСОБА_3, а не за позивачем.

На підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування від 08 квітня 2008 року до автоматизованої системи ПК "Кадастр" внесені відомості про реєстрацію землекористування земельною ділянкою площею 400 кв.м. за адресою Юнкерова, 75 в Оболонському районі міста Києва (обліковий код НОМЕР_1) за ОСОБА_2

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року № К800/3088/13 відповідачем внесено зміни до міського земельного кадастру, зокрема виключено відомості про реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 400,05 кв.м. по АДРЕСА_1 (обліковий код НОМЕР_1) та знято з реєстрації технічний звіт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки.

Тобто, як вбачається з викладеного, в автоматизованій системі ПК "Кадастр" не містилася інформація, що земельна ділянка за кадастровим НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 в місті Києві зареєстрована на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування за позивачем, а містилась інформація про ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Крім того, суд звертає увагу, що листом від 17 листопада 2014 року за №057025-057/Л-2268-7149 відповідач не відмовляв позивачу у скасуванні запису про реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 400,05 кв.м. по АДРЕСА_1 (обліковий код НОМЕР_1) та знятті з реєстрації технічного звіту по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, а навпаки повідомив, що на підставі рішення суду ним вчинені дії по скасуванню відповідного запису, а позивачу, у свою чергу, потрібно надати документи для внесення відомостей до автоматизованої системи ПК "Кадастр".

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправною відмови відповідача у поновленні в автоматизованій системі ПК "Кадастр" позивача як землекористувача земельної ділянки є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно заявленої вимоги про зобов'язання відповідача відновити реєстрацію позивача як землекористувача земельної ділянки та внести відповідну інформацію до автоматизованої системи ПК "Кадастр", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Ведення Державного земельного кадастру здійснюється, зокрема, шляхом внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок №1051), яким визначено процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначає позивач, він набув право власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 28 лютого 1995 року.

Згідно з п.п. 115, 111 Порядку № 1051, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим п. 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до п. 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до пп. 2 п. 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у пп. 1 п. 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; - приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до п.п. 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у п. 110 цього Порядку, вимогам законодавства; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; - розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у п. 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 9, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор здійснює: реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (ч. 4 ст. 9 Закону № 3613-VI).

Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Згідно зі ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до п. 18 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", внесені відомості зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з проханням зареєструвати за ним право власності на спірну земельну ділянку.

Крім того, рішенням Київської міської ради від 18 квітня 2013 року № 194/9251 "Про ведення міського земельного кадастру" встановлено, що з метою забезпечення вирішення питань передачі (надання) земельних ділянок у власність або в користування із земель комунальної власності міста Києва, для встановлення місця розташування об'єктів землеустрою на території міста, їхніх меж, розмірів, правового статусу, визначення грошової оцінки земельних ділянок, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності та для прийняття відповідних рішень органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування Київська міська рада вирішила організовується ведення міського земельного кадастру - електронної (автоматизованої) геоінформаційної системи і бази даних, що забезпечує збирання, оброблення, аналіз, моделювання, постачання геопросторових даних і відображає черговий стан використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади та інших земель міста Києва (далі - міський земельний кадастр).

У відповідності до п. 2, пп. 3.3 вказаного рішення, ведення міського земельного кадастру покласти на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Забезпечити внесення до міського земельного кадастру при організації землеустрою та здійсненні контролю за використанням і охороною земель комунальної власності територіальної громади міста Києва інформації (даних) про: земельні ділянки, право комунальної власності територіальної громади міста на які зареєстровано в установленому законом порядку; земельні ділянки, передані рішеннями Київської міської ради у власність чи користування та щодо яких Київською міською радою прийнято рішення про їх продаж, в тому числі на конкурентних засадах (аукціонах); договори оренди та купівлі-продажу земельних ділянок, орендодавцями та продавцями яких є Київська міська рада; нормативну грошову оцінку земель відповідно до рішень Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста; рішення Київської міської ради про затвердження програм використання та охорони земель міста, розвитку зеленої зони та концепції формування зелених насаджень міста, а також про інші рішення Київської міської ради, що визначають правовий режим земель міста; матеріали інвентаризації земель міста, проведеної на виконання Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу", рішень Київської міської ради та її виконавчого органу з питань земельної реформи; об'єкти землеустрою, суб'єкти земельних відносин та документацію із землеустрою; клопотання (заяви) фізичних і юридичних осіб щодо надання Київською міською радою дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування на підставі відповідної документації із землеустрою; інші дані, що відповідно до законодавства визначають правовий режим використання та охорони земель.

З аналізу викладеного вбачається, що відомості з автоматизованої системи ПК "Кадастр" не встановлюють право власності та право користування земельною ділянкою.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача відновити реєстрацію позивача як землекористувача земельної ділянки та внести відповідну інформацію до автоматизованої системи ПК "Кадастр" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин