Справа № 826/14550/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/800/9118/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправним рішення, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Державного бюджету України помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі легкового автомобіля в розмірі 10850,55 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2013р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Судами встановлено, що позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2011р. за №6959/08/11 придбано легковий автомобіль.

При здійсненні першої державної реєстрації транспортного засобу позивачем 30.09.2011р. сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 % від вартості легкового автомобіля, в розмірі 10850,55 грн.

30.07.2013р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із проханням подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення їй помилково сплачених коштів на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі легкового автомобіля.

Листом від 09.08.2013р. №19568/03/К-1829 Головним управління Пенсійного фонду Україниу м. Києві позивача повідомлено, що право власності на автомобіль було набуто шляхом укладення договору купівлі-продажу, а тому збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується на загальних підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції після 28.06.2012р.) позивач зобов'язаний сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі автомобіля.

З такими висновками судів колегія суддів не погоджується, оскільки до спірних правовідносин слід застосовувати редакцію Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», чинну на час сплати позивачем спірної суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів.

В свою чергу, положення Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998р. №1740, станом на час виникнення спірних правовідносин суперечили вимогам Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» в частині регулювання правовідносин зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26.02.2012р. у справі №21-29а13.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що спірні суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування позивачем було сплачено у 2011 році, однак з позовом до суду вона звернулась лише у вересні 2013 року.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, в порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обгрунтованості судового рішення судами не встановлено час, коли позивач дізналась чи повинна була дізнатись про порушення своїх прав та чи дотримано позивачем передбачений статтею 99 КАС України строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014р. у даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський