Справа № 826/20976/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ч.1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ОСОБА_3 про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни від 17.12.2014 р. № 18086594 про відмову у реєстрації права власності та зобов'язання відповідача зареєструвати право приватної власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 04.12.2006 p., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, і рішення Подільського районного суду Києва від 26.05.2009 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві звернувся ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 03.11.2014 року, із заявою від 11.12.2014 року №9368619 про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень за ОСОБА_2 на 1/2 квартири АДРЕСА_1.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Канівець Л.М. винесено рішення № 18086594 від 17.12.2014 року про відмову позивачу у державній реєстрації прав власності на вказане майно.

Підставою для відмови у державній реєстрації прав зазначено, що «документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, рішенням суду від 27.05.2011 року Подільського районного суду м. Києва усуваються перешкоди у користуванні квартирою (право власності не визнається)».

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Абзацом 1 статті 16 Закону № 1952-IV передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом, а згідно частини 5 цієї статті при отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Реєстраційна служба проводить реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна відповідно до вказаного Закону, а також Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р.№ 868 (далі - Порядок № 868).

Пунктом 1 Порядку № 868 передбачено, що цей порядок визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна

Відповідно до п. 15 Порядку № 868 встановлює, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно пунктів 36, 37 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Підставою звернення ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру був договір довічного утримання № 2-4251 від 04.12.2006 p., укладений між позивачем і ОСОБА_5 за умовами якого позивач є набувачем майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя вона була інвалідом, самостійно не пересувалась і страждала психічним захворюванням.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24.11.2008 року зазначений договір скасовано за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про розірвання договорів довічного утримання та визнання права власності на квартиру.

Однак, за результатами подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2009 року №2-388/08 р. заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 24.11.2008 року було скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26.05.2009 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суму міста Києва від 03.09.2009 року у справі №2-1875/2009 позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про розірвання договорів довічного утримання та визнання права власності на квартиру - задоволено частково, розірвано договір довічного утримання, укладений 04.12.2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, сторони повернуті в первісний стан, за ОСОБА_8 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Із змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд дійшов до висновку про фактичне визнання права власності на іншу Ѕ квартири АДРЕСА_1 за позивачем, яке виникло на підставі договору довічного утримання №2-4251 від 4.12.2006 року, укладеного між позивачем і ОСОБА_5.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на недопустимість розширеного толкування рішення Подільського суду м. Києва від 25.05.2009 року, із змісту якого і в резолютивній частині якого не йдеться про визнання права власності ОСОБА_2 на будь-яку з частин вказаної спірної квартири.

Дане рішення суду в резолютивній частині не підтверджує права ОСОБА_2 і не спростовує його, а тому це рішення суду не могло бути правовстановлюючим документом, який підтверджував виникнення/перехід права власності на спірну квартиру.

Таким чином, з огляду на викладене, на момент звернення до Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, відповідне право ОСОБА_2 підтверджувалось договором довічного утримання.

Не можна також не приймати до уваги те, що в рішенні Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2009 року сторони були повернуті в первісний стан, тобто йдеться про стан, який існував на момент смерті ОСОБА_5 і відкриття спадщини, що не могло не взятись до уваги реєстратором при розгляді документів позивачки.

Наявна у справі довідка Київського міського бюро техінвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна КВ-2014 №58175 від 22.04.2014 року підтверджувала, що обидві частини спірної квартири АДРЕСА_1 були зареєстровані на ОСОБА_8

Перелічені докази, а також подані відповідачу копії судових рішень щодо спірної квартири свідчили про наявність спору про право між ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на спірну квартиру.

Як вбачається із копії облікової справи, наданої відповідачем, позивачем до заяви №17914170 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надано наступні документи: - договір довічного утримання та його копія, № 2-4251 від 04.12.2006 р., посвідчений державним нотаріусом 14-ї Київської державної нотаріальної контори Жук М.П.; - рішення Подільського районного суду міста Києва та його копія, № 2-1578/11 від 27.05.2011 р.; - рішення Подільського районного суду міста Києва та його копія, № 2-1875/2009 від 26.05.2009 р.; - постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та її копія № 826/10218/14 від 24.10.2014 р.; - довідку та її копію № 835 від 11.04.2014 р., видана КП «Вітряні гори»; - копія паспорта та ідентифікаційного номера, НОМЕР_1, виданого 08.05.2010 р., Подільським РУГУ МВС України у м. Києві; - копію паспорта та ідентифікаційного номера, НОМЕР_2, виданого 08.05.1996 р., ЦВМ Дзержинського РВХМУУМВС України у Харківській області; - копію довіреності, № 1141, виданої 03.11.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приладишевою Р.В.

Разом з тим, позивачу для реалізації свого права щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 необхідно подати до заяви про державну реєстрацію прав, судові рішення, або інші документи, які підтверджують виникнення/перехід права власності, які, визначені Порядком.

Позивач подав до заяви, крім іншого, рішення Подільського районного суду м. Києва 27.05.2011 року у справі №2-1578/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою та вселення, однак це рішення права власності на спірну квартиру не визначає.

Колегія суддів вважає невірним твердження суду першої інстанції, викладене у оскаржуваній постанові, що документом, який пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав ( для позивача) є, зокрема, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2009 року та рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2009 року, з огляду на те, що ці судові рішення не містять таких ознак.

Згідно з п. 28 Порядку № 868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Стаття 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить виключний перелік підстав, згідно яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається, що державний реєстратор, перевіряючи на відповідність заявлених прав і поданих позивачем документів вимогам законодавства, наявність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, діяв у межах наданих йому повноважень, вказавши, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, відтак рішення про відмову у державній реєстрації прав від 17.12.2014 р. № 18086594 є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.