Справа № 817/3257/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/11136/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП» до Рівненської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою Рівненської митниці Державної фіскальної служби (правонаступник відповідача) на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ТОВ «АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Зазначали, що оскаржуваним рішенням Митниці визначено митну вартість ввезеного позивачем товару (чай чорний листовий) за другорядним методом (ціною аналогічних товарів).

Посилаючись на те, що надали митному органу усі необхідні документи, що підтверджують достовірність визначення митної вартості за ціною контракту, просили скасувати рішення Митниці від 2 жовтня 2014 року № 204000003/2014/00035/1.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Рівненська митниця Державної фіскальної служби, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 15 січня 2014 року між Компанією «Прем'єр Нейчерал Тіз (ПВТ) ЛТД» (Шрі Ланка) - Продавець та ТОВ «АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП» - Покупець, укладено контракт № PNT-15/01/14, відповідно до пункту 1.1. якого Продавець виготовляє та продає, а Покупець приймає і оплачує на викладених нижче умовах наступну продукцію: чай чорний та зелений ваговий, фасований та у фільт-пакетах, в подальшому «Товар», вказаний в інвойсі, в якому зазначені найменування, кількість, ціна та умови поставки Товару.

На виконання умов даного контракту позивачем імпортовано партію товарів, а саме: Товар (чай чорний листовий ферментований, не ароматизований, без наповнювачів, ваговий, в паперових крафт-мішках, по 36 кг нетто кожен, країна походження Шрі-Ланка за ціною 3,26 USD за 1 кг). Загальна вага Товару 7920,00 кг за ціною 25819,20 USD.

Даний товар заявлений позивачем до митного оформлення на підставі митної декларації від 1 жовтня 2014 року № 204050001/2014/015600.

На підтвердження заявленої вартості Товариство надало такі документи: зовнішньоекономічний контракт; комерційний інвойс; коносамент (Віll оf Lаdіng); сертифікат якості та кількості; копію митної декларації країни відправлення; сертифікат походження товару; міжнародну автомобільну накладну (СМR); заяву про купівлю іноземної валюти; платіжне доручення в іноземній валюті; проформу-інвойс; митну декларацію країни відправлення.

Митницею відмовлено у прийнятті декларації та винесено рішення про коригування митної вартості за другорядним методом (ціною аналогічних товарів) від 2 жовтня 2014 року № 204000003/2014/000035/1, визначивши її розмір на рівні 41 025,60 доларів США.

Підставою для коригування зазначено розбіжності у поданих документах (у проформі-інвойсі відсутні відомості щодо витрат на страхування, оплату фрахту; відомості, зазначені у графі 47 митної декларації країни відправлення суперечать відомостям, зазначеним у графі 46). Також вказано на наявність у Митниці відомостей про вищу ціну митних оформлень аналогічного товару.

Задовольнивши позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що сумнів митного органу у контрактній вартості товарів є необґрунтованим, а позивач подав достатні документи для підтвердження контрактної вартості.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, здійснюючи перегляд рішень судів в межах касаційної скарги, вважає, що її доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту оскаржуваного рішення Митниці вбачається, що підставами для сумніву у задекларованій вартості вказана наявність відомостей про вищу ціну митних оформлень аналогічного товару, а також розбіжності у поданих декларантом документах (у проформі-інвойсі відсутні відомості щодо витрат на страхування, оплату фрахту; відомості, зазначені у графі 47 митної декларації країни відправлення суперечать відомостям, зазначеним у графі 46).

Колегія суддів звертає увагу на те, що перший із доводів Митниці не відповідає положенням частини третьої статті 53 МК України щодо підстав, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у задекларованій вартості (розбіжності в документах, наявні ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів).

Щодо посилання Митниці на відсутність у проформі-інвойсі відомостей про витрати на страхування, оплату фрахту, то суди зазначили, що підпункт 2.4. пункту 2 Контракту визначає ціну на товар, а відповідно до підпункту 2.5. пункту 2 Контракту, усі витрати, понесені до місця призначення оплачуються Продавцем. Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Контракту, ціни на товар визначаються у доларах США (USD) або Євро із урахуванням поставки на умовах CIF (Іллічівськ/Одеса), згідно інтерпретації Міжнародних правил Інкотермс 2010.

Відповідно до статті 14.1.12. Податкового кодексу України базова ставка фрахту - це сума фрахту, включаючи витрати з навантаження, розвантаження, перевантаження та складування (схову) товарів, збільшена на суму витрат за рейс судна або іншого транспортного засобу, сплачуваних (відшкодовуваних) фрахтувальником згідно з укладеним договором фрахтування.

Так, у коносаменті від 18 серпня 2014 року № ТСВ/СМВ/024 зазначено FREIGHT PREPAID AT COLOMBO, що означає: «фрахт передплачено в Коломбо».

Відслідкувати механізм формування ціни на чай (складової ціни) можливо за допомогою попереднього інвойсу (Proforma invoice) від 14 липня 2014 року, з якої вбачається, що у ціну товару 25 819,20 дол. США входить: 23997,60 дол. США - вартість товару; 1770,00 дол. США - фрахт; 51,60 дол. США - страхування. Ціна за кг товару на умовах CIF (Іллічівськ/Одеса) - 3,26 дол. США.

Відповідно до правил Інкотермс 2010, термін «Cost Insurance and Freight» (CIF) «Вартість, страхування, фрахт» означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а також повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію. Ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. При цьому, хоча фрахт оплачується продавцем, по суті, він оплачується покупцем, оскільки витрати на фрахт, зазвичай, включаються продавцем в загальну ціну товару.

Таким чином, витрати на фрахт, а також будь-які інші витрати пов'язані із транспортуванням, навантаженням, перевантаженням, тощо, включені в ціну товару, придбаного позивачем за зовнішньоекономічним контрактом.

Іншою підставою для невизнання заявленої позивачем митної вартості товару, стало те, що відомості, зазначені у графі 47 митної декларації країни відправлення суперечать відомостям, зазначеним у графі 46.

Суди попередніх інстанцій спростували такі доводи відповідача зазначивши, що у графі 46 декларації зазначена вартість товару у національній валюті згідно Контракту, яка становить 3398475,00 LKR, що становить 25819,20 дол. США. У графі 47 декларації країни відправлення зазначається калькуляція податків, так у Шрі-Ланці нарахування митних платежів (податків) за імпорт чаю здійснюється на підставі середньої вартості на чай за відповідний місяць встановленої відповідним органом «Sri Lanka Tea Board». Так, відповідно до інформації з офіційного сайту «Sri Lanka Tea Board» середня вартість ціни на чай для визначення вартості податків (зборів) у серпні 2014 року становить 471,91 LKR/кг. А відтак перемноживши дану вартість на кількість товару 7920 кг отримаємо 3737528,00 LKR. Дана ціна товару використовується виключно для розрахунку вартості податку (зборів) у країні Шрі-Ланка, та не має жодного відношення до ціни Контракту (митної вартості Товару).

Митниця, посилаючись на інформацію наявну на сайті «Sri Lanka Tea Board» (www.pureceylontea.com), вказує, що компанія «Прем'єр Нейчерал Тіз (ПВТ) ЛТД» (Шрі Ланка) є лише експортером чаю, в той час, як в пункту 1.1 Контракту вказано, що вона є виробником даного товару.

Судами встановлено, що відповідно до пункту 1.1. Контракту, Продавець виготовляє та продає, а Покупець приймає і оплачує на викладених нижче умовах наступну продукцію: чай чорний та зелений ваговий, фасований та у фільт-пакетах, в подальшому «Товар», вказаний в інвойсі, в якому зазначені найменування, кількість, ціна та умови поставки Товару, тому вказане підприємство і виготовляє, і продає продукцію, а у зовнішньоекономічних відносинах може виступати і експортером.

Відповідач вказує на те, що платіжне доручення в іноземній валюті № 21 від 10 вересня 2014 року не кореспондується з даною партією контракту.

Судами встановлено, що для підтвердження заявлених відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару позивачем були надані наступні документи: заява про купівлю іноземної валюти № 42 від 8 вересня 2014 року; платіжне доручення в іноземній валюті № 21 від 10 вересня 2014 року.

Зокрема, у вказаній заяві про купівлю іноземної валюти, як підстава для купівлі іноземної валюти зазначено: «Попередня оплата за товар згідно контракту № PNT-15/01/14 від 15 січня 2014 року Інвойс PNT/UKR/03/19/2014 від 18 серпня 2014 року». Сума попередньої оплати в заяві про купівлю іноземної валюти та платіжному дорученні в іноземній валюті є однакова і становить 25819,20 USD.

Таким чином, у касаційній скарзі відповідач посилається на доводи, яким суди надали належну оцінку.

З викладеного вбачається, що висновки судів щодо протиправності та скасування оскаржуваного рішення Митниці є правильними, та доводами касаційної скарги не спростовуються.

За правилами частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов