Справа № 821/1237/15-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1237/15-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів 20 квітня 2015 року звернувся до суду з позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2, у якому просив стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 7125,00 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 35,65 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем не сплачені адміністративно-господарські санкції та пеня у розмірі та порядку, передбаченому Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" за невиконання у 2014 році нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Згідно з даними звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, поданого відповідачем, та відповідно до розрахунку Фонду середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 8 осіб, з цього розрахунку установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 1 робоче місце, з яких 0 працівників працевлаштовані. За 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом, відповідач до 15.04.2015 року повинен був самостійно сплатити позивачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 7125,00 грн. Пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій становить 35,65 грн. Заборгованість зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені на загальну суму 7160,65 грн. відповідачем не сплачена, а тому підлягала стягненню в судовому порядку.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року позов Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, та прийняття нового судового рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2015 року відповідачем було подано до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік №2856/03-05, відповідно до якого середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 8 осіб (а.с 6). Згідно з даного розрахунку, установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у ФОП ОСОБА_2 становить 1 місце. За даними звіту середньооблікова кількість незайнятих робочих місць для штатних працівників підприємства, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 1 робоче місце. У зв'язку з невиконанням нормативу працевлаштування інвалідів відповідачеві було нараховано адміністративно-господарські санкції у розмірі 7125,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 19.03.2015 року №03-05/2856 ФОП ОСОБА_2 було повідомлено про обов'язкову сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 7125,00 грн. внаслідок невиконання нормативу працевлаштування інваліда. За порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій ФОП ОСОБА_2 нарахована пеня на суму 35,65 грн. (а.с. 7).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що про потребу в працівниках, відповідач 02.06.2014 року звертався до Херсонського міського центру зайнятості шляхом подання звітності форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" щодо працевлаштування інваліда на посаду водій (а.с. 24-25).

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ) визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.1. Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 31 травня 2013 року №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за №988/23520, визначено, що форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 18 Закону №875-ХІІ визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Статтею 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення. Такі санкції не можуть застосовуватися у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського Кодексу України, Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Закону України «Про зайнятість населення».

В апеляційній скарзі Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів вказується, що відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 Закону № 875-ХІІ.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що суд 1-ї інстанції не прийняв до уваги те, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про зайнятість населення» до повноважень державної служби зайнятості відноситься право, а не обов'язок направляти для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм власності при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) громадян, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки.

Також апелянт зазначив, що не можна вважати звернення до органів влади, надання звітності про наявність вакансій для інвалідів виконанням нормативу працевлаштування інвалідів.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 20 Закону України № 803-ХІІ «Про зайнятість населення» визначено, що підприємства, установи і організації зобов'язані щомісяця подавати центрам зайнятості дані про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 5 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 5067-VI), а Закон № 803-ХІІ втратив чинність.

Закон № 5067-VI по-іншому, ніж Закон № 803-ХІІ, врегулював порядок участі роботодавців у забезпеченні зайнятості населення, зокрема у сприянні працевлаштуванню інвалідів.

Спірні правовідносини по вказаній справі виникли у 2014 році.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закон № 5067-VI до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, для працевлаштування зазначених у частині першій цієї статті громадян (крім інвалідів, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", норматив працевлаштування на роботу яких встановлюється згідно із Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні") підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб встановлюється квота у розмірі 5 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників за попередній календарний рік.

Частиною 7 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Судова колегія зазначає, що у зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним судом України, зокрема, у постанові від 10 березня 2015 року.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв