Справа № 815/5192/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/8375/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів до Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Одесагаз» про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - СДПІ, позивач) пред'явив позов до Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Одесагаз» (далі - ПАТГГ «Одесагаз», відповідач) про стягнення податкового боргу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує порушенням судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 36.1 ст. 36, п. 54.1 ст. 54, п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України (далі ПК України), ст.ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті відповідно вимог податкового законодавства, при їх постановленні не було порушено вимог процесуального права, а тому підстави для їх скасування відсутні. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до карток особових рахунків, станом на червень 2014 року, за ПАТГГ «Одесагаз» рахувалася податкова заборгованість на загальну суму 3607510,79 грн., а саме: зі сплати земельного податку у розмірі 21438,09 грн. за 2014 рік; з податку на додану вартість у розмірі 3121085,53 грн.; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у розмірі 464987,17 грн.

З метою погашення податкової заборгованості, відповідач через установу банку АТ «Єврогазбанк» перераховано кошти по самостійно визначеним податковим зобов'язанням на рахунки бюджетів платіжними дорученнями: № 13154 від 12.06.2014 року на суму 2000000 грн., № 13202 від 17.06.2014 року на суму 1121166 грн. про сплату податку на додану вартість за травень 2014 року; № 13311 від 18.06.2014 року на суму 21438,09 грн. про сплату земельного податку за травень 2014 року; № 13327 від 18.06.2014 року про сплату збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ за травень 2014 року в сумі 173824,16 грн., №13343 від 18.06.2014 року про сплату збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ за червень 2014 року в сумі 354000 грн. (а.с. 55-58, 130, 131).

Вищезазначені платіжні доручення були прийняті банківською установою та з рахунку позивача була переказана сума коштів загальною сумою 3670428,25 грн. у рахунок сплати податків, платежів.

Листом від 23.06.2014 року № 90 ПАТГГ «Одесагаз» проінформувало позивача, що підприємством здійснено оплату по податковим зобов'язанням у встановлені законодавством строки. (а.с. 55).

Разом з тим, позивачем стосовно відповідача прийняті податкова вимога від 07.07.2014 року № 19-25 про визначення суми податкового боргу в розмірі 3142523,62 грн. (яка рішенням Межрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15.09.2014 року № 16800/10/28-10-10-4-33 була скасована та 17.09.2014 року вимога була анульована (а.с. 68-69)), а також податкова вимога від 24.09.2014 року № 42-25 про визначення суми податкового боргу в розмірі 3607510,79грн. (а.с. 19, 88).

Рішенням від 07.07.2014 року № 3268/25-033/8 описано майно ПАТГГ «Одесагаз» у податкову заставу (а.с. 20).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.07.2014 року № 57, в АТ «Єврогазбанк», клієнтом якого є позивач, запроваджено з 17.07.2014 року тимчасову адміністрацію.

Згідно довідок виданих АТ «Єврогазбанк» (а.с. 99-101) встановлено, що станом на 12.06.2014 року залишок на рахунку відповідача у вказаній банківській установі складав 7074841,36 грн., станом на 18.06.2014 року залишок на рахунку відповідача складав 8297099,77 грн., а станом на 19.06.2014 року залишок на рахунку відповідача складав 22307702,57 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що конституційний обов'язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджетної системи України на відповідний рахунок Державного казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

В силу вимог п. 129.7 цієї ж статті Кодексу не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Наведені законодавчі приписи дозволяють зробити висновок про те, що конституційний обов'язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджетної системи України на відповідний рахунок Державного казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Тобто за наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового зобов'язання слід визнати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про належне виконання відповідачем податкового обов'язку зі своєчасного перерахування відповідних сум до бюджету на оплату поточних податкових зобов'язань, оскільки з'ясували причини, за яких відповідні кошти не надійшли до бюджету у відповідний строк (запровадження тимчасової адміністрації в банку), встановили наявність достатнього залишку на рахунку позивача у день подання платіжних доручень та дотримання ним умов для здійснення банківського платежу.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваних судових рішень вбачається, що при їх ухвалені, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року у справі № 815/5192/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко