Справа № 805/2002/15-а
Суддя: Козаченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2002/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 р. Справа № 805/2002/15-а

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Козаченко А.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області в особі Маріупольської державної інспекції нагляду на виробництвах підвищеної небезпеки до Публічного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області в особі Маріупольської державної інспекції нагляду на виробництвах підвищеної небезпеки звернулось до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про зобов’язання вчинити певні дії, мотивуючи вимоги тим, що посадовими особами теруправління проведено позапланову перевірку ПАТ “ММК ім..Ілліча” на предмет дотримання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки під час якої виявлено 3 порушення нормативно-правових актів з охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров’ю людей.

Представник позивача до суду з’явився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання від 08.06.2015 року про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого судом було відмовлено, про що складена відповідна ухвала.

В силу частини 2 статті 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

З урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Згідно до п. 1 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 408/2011, Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра надзвичайних ситуацій України.

Держгірпромнагляд України входить до системи органів виконавчої влади та забезпечує реалізацію державної політики з промислової безпеки, охорони праці, державного гірничого нагляду, охорони надр та державного регулювання у сфері безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення.

Відповідно до п. 6 даного Положення Держгірпромнагляд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, у місті обласного значення Кривий Ріг.

Наказом Держгірпромнагляду України від 02.12.2011 № 186-к затверджено Положення про територіальне управління Держгірпромнагляду України у Донецькій області (далі – теруправління), згідно пункту 1 якого, територіальне управління є територіальним органом, який діє у складі Держгірпомнагляду України та їй підпорядковується.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України “Про охорону праці” державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно ст. 1 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Підпунктом 7 пункту 4 вказаного Положення встановлено, що Територіальне управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює у визначеному порядку державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення юридичними та фізичними особами, які відповідно до законодавства використовують найману працю, у тому числі з питань: будівництва, реконструкції та експлуатації об'єктів підвищеної небезпеки, потенційно небезпечних об'єктів і виробництв; видобування вуглеводнів, їх транспортування, переробки та використання на підприємствах, в установах та організаціях; застосування технологій, технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва; забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; виготовлення, монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження, випробування і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва; облаштування системами автоматичного контролю і управління технологічними процесами та станом виробничого середовища; проведення робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також утилізації зброї, звичайних видів боєприпасів, виробів ракетної техніки та палива, вибухових матеріалів військового призначення, окрім вибухових матеріалів, призначених для військового та спеціального використання.

Судом встановлено, що на підставі направлення № 16-072 від 22.04.2015 року посадовими особами позивача проведено позапланову перевірку виробничих об’єктів ПАТ “ММК ім.Ілліча” на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки відповідачем, про що складено акт №16-06/013 від 13.05.2015 року.

Під час перевірки виробничого об’єкту виявлено 6 порушень, з яких 3 створюють загрозу життю та здоров’ю людей, а саме:

- відсутні паспорта та інструкції з експлуатації проектувальників та заводів – виготовників із зазначенням технологічних режимів та параметрів вагоноперекидача роторного пересувного ВПРД-190, вагоноперекидачів роторних стаціонарних ВРС-110 № 101, ВРС-110 № 102, вагоноштовхачів 101, 102, баштового вагоноперекидача БВП, чим порушено вимоги п. 5.17, р.V НПАОП 0.00-1.61-12 Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів та п. 2.2, гл.2 р.VII НПАОП 27.0-1.01-08 Правила охорони праці в металургійній промисловості;

- не отримано дозвіл на експлуатацію машин, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки цеху (вагоноперекидач роторний пересувний ВПРД-190, вагоноперекидач роторний стаціонарний ВРС-110 № 101, ВРС-110 № 102, вагоноштовхач 101, 102, баштовий вагоноперекидач БВП) відповідно до вимог Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.05.2004 року № 687, чим порушено вимоги п.1, р. VII НПАОП 27.0-1.01-08 Правила охорони праці в металургійній промисловості;

- відсутня інформація про проведення обов’язкових інструментальних перевірок стану захисного заземлення устаткування цеху (вагоноперекидач роторний пересувний ВПРД-190, вагоноперекидач роторний стаціонарний ВРС-110 № 101, ВРС-110 № 102, вагоноштовхач 101, 102, баштовий вагоноперекидач БВП), чим порушено вимоги п. 8.7.3, гл. 8.7, р.8 НПАОП 40.1-1.21-98 Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів;

Статтею 4 Закону України “Про охорону праці”, визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров’я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Відповідно до Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом МНС України від 11.08.2011 року № 826, загроза життю та здоров’ю працівників – виникнення умов, за яких подальше продовження виконання робіт або експлуатація об’єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди працівникові, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Пунктом 2.26 Положення передбачено, що право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки:

порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників;

порушень вимог Кодексу України про надра;

відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

не проведення у встановленому порядку та в терміни технічного огляду, випробування або експертного обстеження машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки;

виникнення нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком, групового нещасного випадку.

У разі виявлення факту перевищення допустимих норм технологічного навантаження виробничого об’єкта (окремого виробництва, машин і механізмів) або якщо дійсний рівень технологічного навантаження створює загрозу життю працівників, уникнути чого можливо за рахунок його зниження, роботи такого об’єкта (виробництво, експлуатація машин і механізмів) можуть бути обмежені до допустимого безпечного рівня.

Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачем у повному обсязі не усунуті виявлені в акті перевірки порушення. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров'ю людей.

Керуючись статтями 2, 17, 94, 158-163, 167, 185-186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області в особі Маріупольської державної інспекції нагляду на виробництвах підвищеної небезпеки до Публічного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про зобов’язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Постанова в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до відповідача підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частин 12-13 ст. 183-2 КАС України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Козаченко А.В.