Справа № 820/3735/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 червня 2015 р. № 820/3735/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Шкодіна Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Самозайнятої особи, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксани Андріївни
до Індустріальної об'єднаної державно податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - самозайнята особа, що провадить незалежну професійну діяльність, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксана Андріївна, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати незаконними дії Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксаною Андріївною законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.2015 року №Ф-0171702, винесену Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області;

- скасувати рішення № від 21.04.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.04.2015 р. № та №;

- стягнути з Державного бюджету України на користь самозайнятої особи, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксани Андріївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 ) судові збір у розмірі 365,28 грн. (триста шістдесят п'ять гривень двадцять вісім копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до наказу «Про проведення документальної планової перевірки» №363 від 26.02.2015 р. відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи (приватного нотаріусу) Дахно О.А. За результатами перевірки був складений акт від 06.04.2015 р. №1463/20-36-17-02-11/НОМЕР_1, згідно з яким були встановлені порушення, зокрема п.178.3 ст.178, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 49 903,59 грн., в т.ч. за 2011 р. - 19303,59 грн., 2012 р. - 30 600 грн.; абз1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 141 097,11 грн., в т.ч. за 2011 р. - 50 540,13 грн., 2012 р. - 60 655,63 грн., 2013 р. - 29901,35 грн.; п.51.1 ст.51, п.176.2 ст. 176 ПКУ та розд. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.10 р. за №1020, зареєстрованого в Мінюсте 13.01.11 р. за №46/18784 в частині надання недостовірних (неповних) відомостей про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, суми утриманого з них податку.

На підставі акту перевірки відповідачем винесена вимога від 06.04.2015 р. №Ф-0171702 про сплату позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 141 097,11 грн., а також рішення № від 21.04.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкове повідомлення - рішення від 21.04.2015 р. № та податкове повідомлення - рішення від 21.04.2015 р. №.

Позивач стверджує, що не вчиняв правопорушень, про які згадується в акті перевірки, а викладені в акті судження інспекції є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами діяльності позивача. А відтак вказані рішення є незаконними, такими, що винесені з порушенням вимог та неправильним розумінням представниками податкової інспекції норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464 - VI та порядку сплати єдиного внеску особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Окрім того, позивач вказує на незаконність самої перевірки податковою інспекцією дотримання законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також порядку сплати нотаріусами податків на доходи фізичних осіб.

Вказане слугувало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у позові та заяві про уточнення позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач - Індустріальна об'єднана державна податкова інспекція м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області позов не визнав.

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с. 142), правом надати письмові заперечення на позов відповідач не скористався.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Дахно Оксана Андріївна, є самозайнятою особою, яка проводить незалежну професійну нотаріальну діяльність, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, який здійснює свою діяльність на підставі Свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю від 09.10.03 р. №4909 та Реєстраційного посвідчення №315 від 25.05.2007 р. (а.с. 7-8).

З 18.02.11 р. позивач перебуває на обліку в Індустріальній ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківський області. (а.с. 9).

Відповідно до наказу «Про проведення документальної планової перевірки» №363 від 26.02.2015 р. відповідача проведена спірна документальна планова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи (приватного нотаріусу) Дахно О.А.

Результати перевірки оформлені актом від 06.04.2015 р. №1463/20-36-17-02-11/НОМЕР_1, за висновками якого податкової інспекцією встановлені порушення, зокрема:

- п.178.3 ст.178, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 49 903,59 грн., в т.ч. за 2011 р. - 19303,59 грн., 2012 р. - 30 600 грн.;

- абз1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 141 097,11 грн., в т.ч. за 2011 р. - 50 540,13 грн., 2012 р. - 60 655,63 грн., 2013 р. - 29901,35 грн.;

- п.51.1 ст.51, п.176.2 ст. 176 ПКУ та розд. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.10 р. за №1020, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції україни 13.01.11 р. за №46/18784, в частині надання недостовірних (неповних) відомостей про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, суми утриманого з них податку. (а.с.11 -21).

З посиланням на вказаний вище акт перевірки відповідачем винесена спірна вимога від 06.04.2015 р. №Ф-0171702 згідно якої позивача зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 141097,11 грн. (а.с. 10).

Окрім того, відповідачем за наслідками проведеної перевірки було прийнято спірне рішення № від 21.04.2015 р. про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с. 39), та спірні податкові повідомлення-рішення від 21.04.2015 р. №, №. (а.с. 40-41).

Перевіряючи дотримання відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при проведенні спірної перевірки, юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті від 06.04.2015 р. №1463/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон 2464), статтею 2 якого закріплено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою статті 2 Закону 2464 визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Статтею 9 Закону № 2464 визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску, згідно якого платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, для яких звітним періодом є календарний рік.

Також, згідно п.5 ст. 4 Закону № 2464 платником єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, зокрема юридичною практикою, в тому числі нотаріальною діяльністю.

Відповідно до ст. 6 Закону №2464 був виданий наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 №454 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в пункті 3.4 якого зазначено, що фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом.

Таким чином, звітним періодом для фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, в тому числі нотаріальною діяльністю - є календарний рік.

Згідно з п. 4 ст. 178 п.4 ПКУ, фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року, який відповідно до ст. 34 ПКУ є податковим періодом.

Суд відзначає, що відповідно до ст. 46 ПКУ, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Форма податкової декларації затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 793, в якій в розділі IV "Доходи, отриманні фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність" вказуються суми доходу, витрат та податку за себе для зазначених осіб за календарний рік.

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 3 додатка 5 до Порядку № 454 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року. Цей висновок підтверджується наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 455 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в якому зазначено: "платники, визначені підпунктом 4 п. 2.1 розділу II Інструкції (фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно) сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток)" (підпункт 3 п. 4.5 розділу IV Інструкції).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1.1. ст.1 ПКУ визначено, що цей кодекс регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Разом з тим, відповідно до п. 1.3 цієї ж статті, ПКУ не регулює погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону №2464, органи доходів і зборів мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом а також проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Стаття 3 Закону України "Про нотаріат" визначає, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як випливає із приписів п. 14.1.226 ст. 14 ПКУ, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш, як чотирьох фізичних осіб.

З урахуванням викладеного вище, слід дійти висновку, що приватний нотаріус є фізичною особою, а в трактуванні ПКУ та Закону № 2464 - самозайнятою особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, та не є суб`єктом, що зобов`язаний надавати відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску органам доходів і зборів та не підлягає перевірці ними з цього приводу.

Відповідно до абзацу другого п. 75.1 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Таким чином, проведення посадовою особою Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області планової документальної виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування єдиного соціального внеску є перевищенням такою особою своїх службових повноважень.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги Дахно О.А. в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності донарахування відповідачем єдиного соціального внеску на загальну суму у розмірі 141097, 11 грн., суд зазначає наступне.

За правилами, встановленими ст. 9 Закону № 2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час періоду, що перевірявся) фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік доходів та витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ведуть у Книзі обліку доходів і витрат, форма та порядок ведення якої затверджені наказом ДПАУ від 24.12.2010 року № 1025 (втратив чинність 18.10.2013 року).

Згідно із п. 3 Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат здійснюється у такому порядку: у графі 1 вказується дата заповнення, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання, у графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, тобто наростаючим підсумком.

Відповідно до п.5 Порядку № 1025 дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).

Як встановлено судовим розглядом, позивачем, з використанням даних Книги обліку доходів і витрат, у визначені законом терміни (до 01 травня року, що настає за звітнім) були подані наступні податкові декларації:

- за 2011 р. декларація від 24 квітня 2012 р., згідно з якою сума чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску (пп.2 п.1 ст.7 Закону України №2464) становить 58 099,47 грн.

- за 2012 р. декларація від 12 квітня 2013 р., згідно з якою сума чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску (пп..2 п.1 ст.7 Закону України №2464) становить 233 101,45 грн.

- за 2013 р. декларація від 30 квітня 2014 р., згідно з якою сума чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску (пп.2 п.1 ст.7 Закону України №2464) становить 119 494,01 грн. (а.с. 22-31).

На підставі та з урахуванням отриманого позивачем чистого оподаткованого доходу, розмір якого був відображений у поданих податкових декларацій, позивачем були сформовані наступні звіти про сплату єдиного внеску (таблиця №3, Додаток 5):

- за 2011 рік був поданий звіт 29.03.2012 р. та було сплачено єдиного внеску за 2011 р. у розмірі 9 584,51 грн.

- за 2012 рік був поданий звіт 09.04.2013 р. та було сплачено єдиного внеску за 2012 р. у розмірі 10 868,39 грн.

- за 2013 рік був поданий звіт 30.04.14 р. та було сплачено єдиного внеску за 2013 у розмірі 11 563,09 грн. (а.с. 22-31).

При цьому максимальна величина бази нарахування ЄСВ:

- у 2011 р. складала 17 068 грн., 34,7% із якої дорівнювало - 5 922,60 грн.

- у 2012 р. складала 19 278 грн., 34,7% із якої дорівнювало - 6 689,47 грн.

- у 2013 р. складала 20 706 грн., 34,7% із якої дорівнювало - 7 184, 99 грн.

Враховуючи вищенаведене, сплачений позивачем ЄСВ перебільшує максимальний розмір внеску встановлений Законом №2464, що зумовлює висновок про те, що позивач правильно визначив суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок. При цьому, загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності співпадає із загальними річними показниками Книги обліку доходів та витрат. Позивач у встановленому законом порядку та за встановленою формою і у передбачені строки надавав відповідачу звіти про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску, у зв'язку з чим, суд вважає безпідставною та противоправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.2015 р.

З приводу заниження позивачем доходу у сумі 300000 грн. судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки від 06.04.15 р. відповідачем встановлено, що позивач завищив суму витрат на 300000 грн., у тому числі за 2011 р. - 120 000 грн., за 2012 р. - 180000 грн.

В обґрунтування даного судження відповідач зазначив, що до складу витрат позивачем включено витрати, які не підтверджені документально щодо зв'язку із здійсненням нотаріальної діяльності, зокрема витрати за надання послуг (виконання робіт) по договору з ФОП ОСОБА_3 від 25.07.08 р., з оплатою 10000 грн. щомісяця та договору від 10.01.2012 р. з оплатою 15 000 грн. щомісяця. Перевіряючим зазначено, що позивачем при виконанні (підписанні) даних договорів не доведено економічну вигоду самозайнятої особи у зв'язку з отриманням даних послуг та факт використання вищезазначених послуг у приватній нотаріальній діяльності.

Перевіряючи обґрунтованість мотивів суб'єкта владних повноважень суд зазначає, що відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, регламентується нормами ст.178 Податкового кодексу України.

Згідно з п.178.1 ст.178 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із ст.65 цього Кодексу.

У відповідності до п.178.2 ст.178 Податкового кодексу України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Пунктом 178.3 статті 178 Податкового кодексу України визначено базу оподаткування при здійсненні незалежної професійної діяльності, а саме, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Частиною 9 ст.24 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що приватний нотаріус вправі укладати цивільно-правові договори, відповідно, зазначене вказує на можливість залучення нотаріусом при здійсненні своєї діяльності (на договірних засадах) необхідних ресурсів, придбання товарів, робіт чи послуг.

Суд відзначає, що діяльність приватного нотаріуса здійснюється у сфері права та з цим пов'язане надання приватним нотаріусом консультацій правового характеру, роз'яснень з питань вчинення нотаріальних дій, складання проектів угод і заяв. Для належного здійснення своїх обов'язків у даній сфері нотаріус повинен володіти достатніми знаннями й відомостями у різних галузях права, що в свою чергу вказує на можливість здійснення нотаріусом витрат як на підвищення власного освітнього рівня, закупівлю фахової літератури так і не виключає можливості закупівлі послуг з юридичного консультування. Здійснені нотаріусом витрати на правові послуги третіх осіб також можуть бути пов'язаними із провадженням нотаріальної діяльності та спрямовані на належне здійснення функцій нотаріуса і надання відповідних послуг.

Представник позивача під час розгляду справи пояснив суду, що юридичні послуги придбавалися для використання при здійсненні позивачем незалежної професійної діяльності, їх придбання обумовлювалося об'єктивною потребою в належній організації приватної нотаріальної діяльності та випливало з суті такої діяльності та законодавчих вимог щодо умов її здійснення, придбані послуги були спрямовані на вирішення конкретних питань нотаріальної діяльності позивача та споживалися з цією метою, і такі дії відповідали реальним намірам, а отже, й понесені витрати на оплату таких послуг слід також вважати такими, що пов'язані та необхідні для провадження відповідної незалежної професійної діяльності. Саме завдяки професійним правовим послугам ФОП ОСОБА_3 постійними клієнтами позивача стали ПАТ "ІНПРОМБАНК", АТ "ХАРДІПРОТРАНС" та інші, що призвело до суттєвого збільшення отриманих позивачем прибутків.

На час розгляду справи вказані вище договори на виконання робіт від 25.07.08 р., з оплатою 10000 грн. щомісяця та договір від 10.01.2012 р. з оплатою 15000 грн. щомісяця не визнанні у судовому порядку недійсними або фіктивними. Окрім того, дані договори були предметом розгляду податковою інспекцією під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням її підприємницької діяльності і не було знайдено жодних порушень діючого законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про недоведеність та протиправність висновків ОДПІ про заниження позивачем доходу у сумі 300000 грн.

Отже, податкове повідомлення - рішення ОДПІ про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування № НОМЕР_2 від 21.04.2015року (а.с. 40) підлягає скасуванню.

З приводу незаконності винесення відповідачем рішення № від 21.04.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с. 39) суд зазначає наступне.

Процедура нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску регламентована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 19.09.2013 № 1622/24154 (далі - Інструкція № 455).

Відповідно до п. 7.1. Інструкції №455 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно п.7.12 Інструкції № 455, суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Оскільки податковим органом рішення про застосування штрафних санкцій винесено окремим рішенням, це є порушенням вимог Інструкції № 455.

Крім того, штрафні санкції розраховуються у відсотковому співвідношенні до розміру донарахованого єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування, а враховуючи, що судом під час розгляду справи встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.15 р. є незаконною, то відповідно і донарахована в рішенні № сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

За таких підстав, вказані рішення суб'єкта владних повноважень підлягають скасуванню, отже позов в цій частині також є обґрунтованим.

З приводу незаконності винесення відповідачем податкового повідомлення - рішення від 21.04.2015 р. № (а.с. 41) суд зазначає.

Як встановлено судом, рішенням від 21.04.2015 р. № на позивача накладено штрафні санкції у розмірі 510 (п'ятсот десять) грн. за порушення п. 51.1 ст. 51, п.176.2 ст. 176 ПК України, відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України.

На стор. 13 (6 абз.) акту перевірки від 06.04.2015 р. №1463/20-36-17-02-11/НОМЕР_1 відповідач констатував порушення позивачем розд. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку від 24.12.2010 N 1020 та було зазначено, що позивач надав розрахунок (форма №1ДФ) за 1 кв. 2013 квартал не у повному обсязі (не відображення нарахованих та виплачених сум по чотирьом ФО-П з ознакою доходу «157»).

Судовим розглядом встановлено, що у першому кварталі 2013 р. у позивача не було найманих працівників, а відтак у позивача не було обов'язку подавати Податковий розрахунок.

Пунктом 14.1.180 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до ст. 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до п. п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до ст. 119.2. ПКУ неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

У зв'язку з тим, що позивач у першому кварталі не нараховував та не виплачував суми доходів платнику податку (не виступав в якості податкового агента), за відсутності жодних доказів того, що неподання (подання не у повному обсязі) податкового розрахунку за формою 1ДФ за перший квартал 2013 р. призвело до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку, суд дійшов висновку, що дане рішення винесено відповідачем безпідставно, за відсутності обов'язку позивача подавати таку звітність та за відсутності наслідків, які б передбачали накладення фінансових санкцій.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів винесення спірних рішень та не наведено законодавчо визначених підстав для проведення перевірки, позов слід задовольнити.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161 ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов самозайнятої особи, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксани Андріївни до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування рішень суб'єктів владних повноважень - задовольнити.

Визнати незаконними дії Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксаною Андріївною законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.2015 року №Ф-0171702, винесену Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Скасувати рішення № від 21.04.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.04.2015 р. № та №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь самозайнятої особи, що провадить незалежну професійну діяльність, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно Оксани Андріївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 ) судові збір у розмірі 365,28 грн. (триста шістдесят п'ять гривень двадцять вісім копійок).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 22 червня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко