Справа № 805/4641/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/800/41850/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2013 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ОТП Банк» до Відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька (далі - ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька), третя особа - ОСОБА_4, про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька в частині неповідомлення стягувача про визнання вартості арештованого майна за результатами рецензування, визнати недійсним та таким, що не підлягає застосуванню у виконавчому провадженні звіт незалежної оцінки арештованого та описаного майна, визнати протиправними дії державного виконавця щодо передачі на прилюдні торги арештованого майна за недійсною оцінкою.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та таким, що не підлягає застосуванню у виконавчому провадженні, звіту незалежної оцінки арештованого та описаного майна і закрито провадження у справі в цій частині. В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 14 січня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис № 201 про звернення стягнення на рухоме майно - транспортний засіб автомобіль марки КІА Cerato, 2005 року випуску, сірого кольору, що належить на праві власності ОСОБА_4 Зазначене рухоме майно на підставі договору застави передане в заставу ПАТ «ОТП Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги позивача в наступному розмірі: залишок заборгованості за кредитом 53201,64 грн; сума відсотків за користування кредитом за період з 24 травня 2007 року по 20 серпня 2009 року 22395,61 грн; сума пені за прострочене виконання зобов'язань за період з 24 жовтня 2006 року по 30 липня 2007 року 12994,31 грн; витрати, пов'язані із вчиненням виконавчих дій в розмірі 1700 грн, а всього 90291,56 грн.

11 серпня 2010 року державним виконавцем ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 201 від 14 січня 2010 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-ХІV). Саме відповідно до вимог цього Закону належить давати оцінку діям державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій.

Статтею 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

02 квітня 2012 року державним виконавцем складено акт опису й арешту предмету застави, відповідно до якого автомобіль переданий на відповідальне зберігання представнику стягувача.

Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті 11 цього Закону державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право залучати до проведення виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб у встановленому порядку, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно із частиною 1 статті 58 Закону № 606-XIV встановлено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III (далі - Закон № 2658-III).

Відповідно до статті 5 Закону № 2658-III суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього закону.

Частиною 3 статті 13 Закону № 606-XIV експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок з питань, що містяться в постанові державного виконавця.

Судами встановлено, що з метою визначення вартості арештованого майна боржника, 13 квітня 2012 року державним виконавцем прийнято постанову про призначення експерта - суб'єкта оціночної діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 для участі у виконавчому провадженні.

10 травня 2012 року суб'єктом оціночної діяльності надано висновок щодо вартості транспортного засобу марки КІА Cerato, 2005 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, згідно з яким, начальна вартість продажу арештованого й описаного майна становить 52531,18 грн (з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 8755,20 грн) та 43776 грн (без врахування податку на додану вартість). Строк дії висновку становить 6 місяців. Листом від 16 травня 2012 року стягувача та боржника повідомлено про результати висновку з питань визначення експертної вартості заставленого майна.

Згідно із статтею 58 Закону № 606-XIV державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Не погодившись із висновком оцінювача від 10 травня 2012 року, позивач звернувся до ВДВС із заявою про проведення рецензування звіту про оцінку арештованого майна, у зв'язку з чим постановою від 07 червня 2012 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання ОСОБА_6 для участі у виконавчому провадженні.

30 липня 2012 року оцінювачем надано рецензію на звіт, відповідно до якої вхідні дані та інша інформація досить повно представлені в звіті; розрахунок вартості об'єкту виконано з використання двох підходів оцінки: порівняльного та витратним підходом; з урахуванням мети та бази оцінки дані підходи використані методологічно правильно; не відповідність фактичного, фізичного стану автотранспорту та його опису, згідно матеріалів фото фіксації; власник автотранспорту - фізична особа не є платником податку на додану вартість, отже при розрахунку вартості податок на додану вартість не враховується, тому виключати ПДВ з вартості майна не коректно. Як зазначено у загальному висновку про достовірність, об'єктивність, професійність оцінки майна, звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Статтею 13 Закону № 2658-III встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Судами встановлено, що ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецька направлявся 16 травня 2012 року (вих. № 3-674/12) позивачу висновок про вартість майна від 10 травня 2012 року із встановленою вартістю автомобіля 43776 грн.

В запиті щодо проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) вимога про надання висновку про вартість майна не встановлювалась.

05 вересня 2012 року (вих. № 10-04-343) на адресу відповідача позивачем направлено рецензію на звіт про оцінку транспортного засобу, що належить боржнику, із проханням провести переоцінку відповідного майна з урахуванням викладених у звіті недоліків (отримано відповідачем 07 вересня 2012 року). 11 вересня 2012 року ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецька (вих. № 3-674/12/123347) направив на адресу ТОВ «ОТП Факторінг Україна» результати висновку з питань визначення експертної вартості заставленого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів, що відповідачем вчинені усі передбачені законом дії щодо оцінки майна боржника, а тому дії відповідача щодо повідомлення позивача (стягувача у виконавчому провадженні) про результати оцінки майна правомірні.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецька в частині передачі на прилюдні торги арештованого майна, колегія суддів зазначає наступне.

Судами встановлено, що 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторінг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення права вимоги, згідно з якими ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-100/844/2005 від 24 червня 2005 року, договором застави № РСL-100/844/2005 від 24 червня 2005 року.

25 жовтня 2012 року позивачем подано до Куйбишевського районного суду м. Донецька заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а до ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецька - заява про зупинення відповідного виконавчого провадження. 29 жовтня 2012 року державним виконавцем прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зверненням позивача до суду.

Заяву ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про заміну сторони у виконавчому провадженні Куйбишевським районним судом м. Донецька залишено без розгляду. 17 грудня 2012 року ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецька прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження.

Як встановлено судами, відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна від 25 вересня 2012 року № 3-674/12/24672, відповідач передав копії всіх документів які стосуються арештованого майна для його подальшої реалізації.

Згідно із протоколом № 17/1390/12/з проведення аукціону по реалізації рухомого майна, що належить ОСОБА_4 від 09 січня 2013 року, переможцем аукціону визначений ОСОБА_7, який придбав автомобіль марки КІА Сеrato, 2005 року випуску за 43778,00 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, суди не звернули увагу на те, що самі по собі дії державного виконавця, які виразилась у передачі на прилюдні торги арештованого майна, не є захистом публічного порядку, оскільки не відновлює права позивача на забезпечення застави цим майном в разі невиконання умов договору застави. Визнання таких дій протиправними не призведе до повернення майна, яке перебувало в заставі, попередньому власнику.

При переході майна у володіння третіх осіб за договором про його відчуження право власника, який не є стороною цього договору, за змістом статей 216, 388 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України може бути захищене лише шляхом пред'явлення позову про витребування майна від добросовісного набувача. Такий позов залежно від суб'єктного складу сторін спору розглядається за правилами господарського чи цивільного судочинства.

Оскільки відновлення того становища, яке існувало до проведення прилюдних торгів, неможливе у зв'язку з відчуженням майна, що перебувало під заставою, суди не звернули увагу на те, що визначений позивачем спосіб відновлення порушеного права (зобов'язання відповідача повернути виконавчий документ без виконання стягувану), не призведе до вирішення спору.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із передбачених статтею 11 ЦК України підстав у цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносинах, розглядаються судами у порядку цивільного судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, зокрема щодо оскарження його дій та бездіяльності. Проте ця норма має застосовуватися з урахуванням положень статей 216, 386, 388, 392, 393 ЦК України щодо способів захисту права власності, а також положень Цивільного процесуального та Господарського процесуального кодексів України стосовно юрисдикції судів.

Згідно із частиною 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 12 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9, та інших до Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шарин», Фермерського господарства «Кравчукові» про визнання незаконними та скасування рішень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам КАС України, вирішення цього спору є безперспективним, оскільки не забезпечує ефективне поновлення в правах. У разі відчуження майна, правова оцінка бездіяльності відповідача та порушенням, допущеним при проведенні прилюдних торгів, може бути дана при розгляді спору про право.

Таким чином, були відсутні підстави для самостійного визнання протиправними дій відповідача, внаслідок якої виникли правовідносини, пов'язані з переходом права власності на майно.

Отже, аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем при зверненні до суду обрано неправильний спосіб захисту порушеного права.

За таких обставин, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо закриття провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним та таким, що не підлягає застосуванню у виконавчому провадженні, звіту незалежної оцінки арештованого та описаного майна - автомобілю марки КІА Cerato, 2005 року випуску, складеного ТОВ «Агентство оцінки «Аргумент», оскільки суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і висновки експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, не підлягають розгляду адміністративними судами.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року у не скасованій частині та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак