Справа № 2а-4118/12/2170
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/58977/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до державного підприємства «Новотроїцький елеватор» про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2012 року Державна фінансова інспекція в Херсонській області (далі - ДФІ в Херсонській області) пред'явила, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позов до державного підприємства «Новотроїцький елеватор» (далі - ДП «Новотроїцький елеватор») про зобов'язання відповідача виконати в повному обсязі пункти 2, 3, 5, 7, 8 вимоги Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 06 липня 2012 року № 43-32/1020.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано ДП «Новотроїцький елеватор» виконати пункти 2, 3, 5, 7 вимоги Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 06 липня 2012 року № 43-32/1020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ДФІ в Херсонській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до Плану роботи Державної фінансової інспекції України на І квартал 2012 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Новотроїцький елеватор» за період з 01 квітня 2010 року по 01 березня 2012 року, за наслідками якої складено акт ревізії від 06 червня 2012 року № 43-30/16.

З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому Генічеською міжрайонною державною фінансовою інспекцією 06 липня 2012 року винесено вимогу № 43-32/1020 «Про підсумки проведеної ревізії в ДП «Новотроїцький елеватор», пунктами 2, 3, 5, 7, 8 якої, відповідно, зобов'язано відповідача:

відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість фізичної особи ОСОБА_4 за надані послуги по зберіганню цибулі в сумі 90 000,00 грн. та провести претензійно-позовну роботу з фізичною особою ОСОБА_4 щодо сплати коштів за виконані роботи (надані послуги) в сумі 90 000,00 грн.;

внести, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, зміни до договорів складського зберігання зерна в частині підвищення тарифів за надані послуги по зберіганню, відвантаженню, тощо, відобразити дебіторську заборгованість в сумі 49451,51 грн.; провести претензійно-позовну роботу з Поклажедавцями щодо сплати коштів за виконані роботи (надані послуги) в сумі 49451,51 грн.;

провести донарахування та відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість з СФГ Абрамова, СТОВ «Тачанка», ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за надані послуги щодо приймання, зберігання та відвантаження пшениці в сумі 47664,68 грн.; провести претензійно - позовну роботу з СФГ ОСОБА_8, СТОВ «Тачанка», ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо сплати коштів за надані послуги по прийманню, зберіганню та відвантаженню пшениці в сумі 47664,68 грн.; в разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, винних у неотриманні доходів, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України;

провести донарахування та відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Столицяінвестбуд», СК ім.Леніна, ПП «Агрофірма» Промінь», ДП «ДГ Асканійське» АДСДС НААН» за надані послуги в сумі 8828,34 грн.; провести претензійно-позовну роботу з ТОВ «Столицяінвестбуд», СК ім.Леніна, ПП «Агрофірма» Промінь», ДП «ДГ Асканійське» АДСД НААН» щодо перерахування коштів за надані послуги в сумі 8828,34 грн.; в разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, винних у неотриманні доходів, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України;

за рахунок власних коштів закупити та поновити матеріальні цінності Державного комітету України з державного матеріального резерву на суму 5336803,56 грн.

Задовольняючи частково позов та зобов'язуючи ДП «Новотроїцький елеватор» виконати пункти 2, 3, 5, 7 вимоги Генічеської міжрайонної державної фінансової інспекції від 06 липня 2012 року № 43-32/1020, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача виконати пункти 2, 3, 5, 7 вимоги є обґрунтованими.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача виконати пункт 8 вимоги, а саме за рахунок власних коштів закупити та поновити матеріальні цінності Державного комітету України з державного матеріального резерву на суму 5336803,56 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку про його безпідставність з огляду на наступне.

Посилаючись на частину 2 статті 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», згідно якої законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пред'явлену відповідачу вимогу за власні кошти закупити та поновити матеріальні цінності державного матеріального резерву не можна вважати такою, що в повній мірі відповідає критерію законності.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи встановлено, що відпуск цінностей державного матеріального резерву здійснювався відповідачем на виконання наказів господарського суду Херсонської області від 24 листопада 2011 року у справі № 5024/2130/2011 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» до ДП «Новотроїцький елеватор» про відшкодування збитків на суму 4998625 грн.08 коп.

Крім того, за фактом розтрати зазначеного вище майна державного резерву України порушено кримінальну справу № 200032-12 по обвинуваченню колишнього директора ДП «Новотроїцький елеватор» ОСОБА_6 за частиною 5 статті 191 КК України. В межах кримінальної справи ДП «Новотроїцький елеватор» запропоновано пред'явити до винних осіб цивільний позов на суму завданої матеріальної шкоди.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03 липня 2012 року у справі № 5024/481/2012 за позовом Державного агентства резерву України до ДП «Новотроїцький елеватор» про зобов'язання повернути до державного резерву самовільно використані матеріальні цінності та стягнення 6378196 грн. 91 коп. штрафних санкцій, яке набрало законної сили, зобов'язано ДП «Новотроїцький елеватор» повернути до державного резерву на користь Державного агентства резерву України самовільно використані матеріальні цінності.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що пред'явлена до відповідача вимога у тій формі, в якій вона викладена, за своєю сутністю фактично є позовною вимогою зобов'язального характеру, яка випливає із неналежного виконання відповідачем договору схову.

Суд першої інстанції зазначив, що спірна вимога повинна бути пред'явлена у формі позовної заяви уповноваженою на те особою, а не шляхом надіслання листа-вимоги в установленому Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» порядку.

З наведеного суд зробив висновок, що позивачем вчинено дії щодо покладення на відповідача обов'язку усунути виявлені ревізією порушення не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Крім того, ДФІ у Херсонській області не є суб'єктом договірних відносин, які були порушені, і тому не має права порушувати питання про відшкодування завданої невиконанням умов договору зберігання шкоди у той спосіб, який нею обраний.

Ревізією виявлено факт незабезпечення збереження державного майна, яке не знаходилось у відповідача на праві власності, користування, оперативного управління чи господарського відання. Уповноваженою особою на розпорядження цим майном є Державне агентство резерву України.

Також суд звернув увагу позивача на те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» працівники державної контрольно-ревізійної служби зобов'язані у випадках виявлення зловживань і порушень чинного законодавства передавати правоохоронним органам матеріали ревізій, а також повідомляти про виявлені зловживання і порушення державним органам і органам, уповноваженим управляти державним майном.

В даному випадку має місце факт розтрати матеріальних цінностей державного матеріального резерву особою, на відповідальному зберіганні якої вони знаходились, відповідальність за що передбачена як Цивільним кодексом України і прийнятими спеціальними законодавчими актами (Закон України «Про державний матеріальний резерв», Постанова Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року № 57/96-ВР «Про механізм застосування міри відповідальності юридичних осіб, на зберіганні яких знаходяться матеріальні ресурси державного резерву, за самовільне їх відчуження (використання, реалізацію»), так і Кримінальним кодексом України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що саме в порядку, визначеному цими правовими нормами і повинно відбуватись усунення виявлених ревізією порушень, тобто шляхом пред'явлення Державним агентством резерву України позову до ДП «Новотроїцький елеватор» з вимогою поновити матеріальні цінності державного резерву та стягнення з винної у розтраті цих цінностей особи завданої шкоди, в тому числі і в порядку регресу.

Позивач в разі виявлення факту незаконного розпорядження державною власністю повинен передати відповідні матеріали правоохоронним органам та повідомити про такий факт орган або особу, яка уповноважена управляти цим майном. В даному випадку такою особою є Державне агентство резерву України.

Суд першої інстанції враховуючи, що рішенням господарського суду Херсонської області від 03 липня 2012 року у справі № 5024/481/2012, яке набрало законної сили, зобов'язано ДП «Новотроїцький елеватор» повернути до державного резерву на користь Державного агентства резерву України самовільно використані матеріальні цінності, прийшов до висновку, що питання усунення порушень законодавства вже вирішено судом в порядку господарського судочинства та зазначив, що задоволення даного позову з огляду на формулювання позивачем своєї вимоги призвело б до подвійної відповідальності ДП «Новотроїцький елеватор» одного і того ж виду за одне й те саме порушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовної вимоги ДФІ в Херсонській області в частині зобов'язання відповідача виконати пункт 8 вимоги від 06 липня 2012 року № 43-32/1020 та відсутність підстав для її задоволення.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції та залишив постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із висновками судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується та зазначає наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальністі винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що Генічеська міжрайонна державна фінансова інспекція 06 липня 2012 року пред'явила вимогу про усунення порушень. При цьому у пунктах 2, 3, 5, 7, 8 вимоги зазначено, зокрема, на виявлені збитки, їх розмір та про їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід скасувати, у задоволенні позову відмовити із зазначених вище підстав.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-462а14, постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-4а15, постанові від 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки судами були повно і правильно встановлені обставини справи, однак при ухваленні рішень судами першої та апеляційної інстанцій було допущено порушення норм матеріального права при задоволенні частково позовних вимог, ухвалені рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Херсонській області до державного підприємства «Новотроїцький елеватор» про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 235- 244-2 КАС України.

Судді: