Справа № 585/2891/14-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/18142/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І. (суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах і Роменському районі Сумської області щодо переведення його з одного виду пенсії - по інвалідності на інший - за віком та проведення перерахунку його пенсії з врахуванням періоду праці з 09.04.2007 року по 30.06.2014 року в ТОВ «Московський завод спеціалізованих автомобілів».

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2014 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено: визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Ромнах та Роменському районі Сумської області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, призначення пенсії за віком та перерахунку пенсії з врахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 9 квітня 2007 року по 30 червня 2014 року в ТОВ «Московський завод спеціалізованих автомобілів», яке знаходиться м. Москва Російської Федерації; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Ромнах та Роменському районі Сумської області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком шляхом призначення пенсії за віком; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Ромнах та Роменському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням трудового стажу та заробітної плати, набутих за час роботи з 9 квітня 2007 року по 30 червня 2014 року в ТОВ «Московський за вод спеціалізованих автомобілів», яке знаходиться м. Москва Російської Федерації. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області оскаржило її в касаційному порядку.

В поданій касаційній скарзі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, відповідач ставить питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

В запереченнях, що надійшли на адресу Вищого адміністративного суду, ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 з 01.04.2001 року отримує пенсію по інвалідності та з 20.02.2002 року перебуває на обліку в УПФУ.

12.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення його з одного виду пенсії - по інвалідності на інший - за віком, у зв'язку із досягненням пенсійного віку та просив обчислити його страховий стаж з урахуванням даних про працю у період з 09.04.2007 року по 30.06.2014 року в ТОВ «Московський завод спеціалізованих автомобілів», РФ, і при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врахувати заробітну плату, отриману в зазначений період часу.

Рішенням відповідача, оформленим листом, від 14.07.2014 року № 4599/05-10 у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено. Мотивуючи свою відмову, Пенсійний орган вказав на недоцільність переходу позивача з одного виду пенсії на інший, оскільки відсутні підстави для врахування страхового стажу і заробітку, набутого на території іншої держави.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року встановлює можливість врахування стажу, набутого в Росії, лише при встановленні права на пенсію, а в даному випадку право на пенсію позивача вже реалізовано, оскільки йому призначена та виплачується пенсія.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову, апеляційний суд дійшов висновку, що змістом Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (Угода), стаж набутий в Росії має враховуватись при перерахунку пенсії в Україні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з таким висновком апеляційного суду.

З преамбули Угоди вбачається, що держави - учасниці Співдружності, приймаючи її, виходили з того, що мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди.

Згідно з статтею 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 цієї ж Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

З системного аналізу наведених положень вбачається, що одним із основних завдань Угоди є захист прав громадян країн-учасниць договору та унеможливлення ситуації, за якої одній з найбільш соціально незахищених верств населення може бути безпідставно відмовлено у пенсійному забезпеченні.

Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, права позивача, гарантовані Угодою, вже реалізовані, оскільки йому призначена та виплачується пенсія.

Що стосується бажання позивача перейти з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та проведення перерахунку його пенсії з врахуванням періоду роботи з 09.04.2007 року по 30.06.2014 року в ТОВ «Московський завод спеціалізованих автомобілів», який виник після призначення йому пенсії, колегія суддів зазначає, що гарантії, передбачені Угодою, на такі правовідносини не поширюються, а згідно з законодавством України, стаж набутий позивачем в Росії, не є страховим стажем, необхідним для перерахунку.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) встановлено, що що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не манше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Згідно з частиною першою статті 1 цього ж Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу, а оскільки позивачем страхові внески за законодавством України не сплачувались, набутий ним стаж не є страховим і не дає права на перерахунок пенсії.

Судом першої інстанції встановлено, що при переході позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, без проведення перерахунку його пенсії з врахуванням періоду праці з 09.04.2007 року по 30.06.2014 року в ТОВ «Московський завод спеціалізованих автомобілів», розмір його пенсії зменшиться.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції ухвалено законне рішення, яке помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Згідно положень статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасувати, залишивши в силі постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2014 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: