Справа № 804/4784/15
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 р. Справа № 804/4784/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
при секретарі судового засідання Василенко К.Е.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат про стягнення заборгованості,-
Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області звернулось до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат з позовними вимогами про стягнення заборгованості в сумі 5915,96 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та має заборгованість перед позивачем з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за березень 2015 року в розмірі 5915,96 грн.
Відповідач надав заперечення, в яких зазначив, що вказана позивачем сума заборгованості є необґрунтованою, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та зареєстрований в органах Пенсійного фонду України.
Згідно з розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до б-з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка б покривала фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, за березень 2015 року виникла заборгованість в тому числі: за ОСОБА_3 2350,66 грн., за ОСОБА_4 1393,14 грн., за ОСОБА_5 2172,16 грн.
Вказані розрахунки Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області направлялись на адресу ПАТ Дніпровський крохмалепатоковий комбінат, отримані підприємством відповідача, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень наявних в матеріалах справи, що відповідачем не спростовано.
Однак, вказану заборгованість відповідачем добровільно не сплачено, у зв'язку із несплатою відповідачем боргу, УПФУ у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області звернулось до суду.
В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про витребування у позивача особових пенсійних справ пенсіонерів, судом у відповідному клопотання було відмовлено виходячи з наступного.
Суд звертає увагу на те, що з особовою пенсійною справою можна ознайомитися лише за згодою особи (пенсіонера), якої вона стосується. Особові пенсійні справи, є документом з обмеженим доступом, про що в судовому засіданні повідомив, також, представник позивача, у звязку з чим, позивачем, актом від 08.06.2015р. було відмовлено відповідачу в наданні відповідних пенсійних справ.
Крім того, суд зазначає, що в особовій справі наявні документи щодо пенсіонерів, а саме: копії паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки та довідки з місць роботи, які не можуть бути доказами у справі про стягнення заборгованості, у звязку з тим, що предметом спору не є оскарження призначення пенсій.
Суд вважає, що при розгляді предмета спору про стягнення заборгованості, відповідно до ст.ст. 11, 69, 70, 86 КАС України, в даному випадку, доказами є: розрахунок фактичних витрат та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за березень 2015 року, картка особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2.
Крім того, під час розгляду справи, судом було призначено проведення взаємозвірки між позивачем та відповідачем. В судове засідання було надано акти звірок №№ 28, 29 від 11.06.2015р., при дослідженні відповідних актів, судом було встановлено, що відповідні акти відповідач відмовився підписати та не погодився з ними.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", а також, платником страхових внесків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначив принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
На підставі п.6 ч.2 ст.17 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) страхувальник повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.
Відповідно до п. "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам; трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі; жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.
За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663.
Пунктом 6.4 вказаної Інструкції передбачено, що розмір відшкодування сум здійснюється органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно п.6.7 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Так, із набранням чинності Законом № 1058-IV (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту а та б-з статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, та № 2 покриваються підприємствами та організаціями.
Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону № 1788-XII.
Статтею 224-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України неодноразово висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постановах від 5 червня 2012 року № 21-167а12 та 25 вересня 2012 року №№ 21-251а12, 21-293а12, 21-294а12, 16 квітня, 10 вересня, 8 жовтня 2013 року №№ 21-12а13, 21-215а13, 21-310а13 відповідно, 11 лютого 2014 року № 21-471а13.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
На підставі викладеного, з урахуванням відсутністю доказів про оскарження розрахунків, суд вважає, що факт порушення відповідачем вимог пенсійного законодавства доведений, у зв'язку з чим, позов Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10,11,12,69,70,71,86, 122,159-163,167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з розрахункового рахунку Публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат заборгованість в сумі 5915,96 грн. на користь Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Постанова не набрала законної сили 17.06.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_6 ОСОБА_6 ОСОБА_7