Справа № 804/6388/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 р. Справа № 804/6388/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В..
представника позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р., -
18.05.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р., було здійснено державну реєстрації прав та їх обтяжень №13165690 від 20.05.2014 р. (16:12) на ім'я ОСОБА_3 стосовно квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена вище квартира АДРЕСА_1 перебувала, як зазначає позивач в позовній заяві, у власності його діда. Про існування рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р позивачу стало відомо лише взимку 2015 р.

Одразу ж після того, як позивач дізнався про те, що Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська було винесено рішення від 20.01.2014 р. про визнання права власності за ОСОБА_3 на квартиру НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. останній звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області зі скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р., яку рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2015 р. було задоволено частково, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2014 р. скасовано.

У зв'язку із зазначеним вище, позивач просить скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р.

В судове засідання, призначене на 17.06.2015 р., з'явились представники позивача та третя особа, відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, однак шляхом електронного зв'язку надіслав на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду заперечення від 08.06.2015 р. вх.№1622-ел, в яких зазначив наступне.

20.05.2014 р. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р, яке набрало законної сили 04.03.2014 р., звернулась ОСОБА_3

На підставі розглянутих документів державний реєстратор встановив, що заявником було надано рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. по справі №204/7355/2013-ц, згідно якого за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2014 р. у справі №204/7355/2013-ц.

При цьому відповідач зазначає, що приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень останній діяв у відповідності до норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», фактично виконуючи рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2014 р. Відтак відповідач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 прийнято правомірно.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 під час судового розгляду справи пояснила суду наступне.

Право власності на квартира НОМЕР_1 перейшло до третьої особи - ОСОБА_3 в моє право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., який був її рідним дядьком.

Право власності на квартиру НОМЕР_2, яка розташована в АДРЕСА_1, в цілому квартира складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-кухня, 4-житлова, 5-житлова, 6-ванна, 7-вбиральня, I-балкон, II-лоджія, житловою площею 28,9, загальною площею 45,1 кв.м. в житловому будинку літ. А-16 перейшло в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3, що підтверджується копією рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р., яке набрало законної сили 04.03.2014 р.

ОСОБА_3 було подано заяву від 18.03.2014 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р, яке набрало законної сили 04.03.2014 р.

З урахуванням зазначеного вище, дії державного реєстратора, щодо внесення відповідного запису про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р. на ім'я ОСОБА_3 стосовно квартири АДРЕСА_1 третя особа - ОСОБА_3 вважає правомірними, відтак в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р. просить суд відмовити.

Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд встановив наступне.

18.03.2014 р. ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р., яке набралао законної сили 04.03.2014 р.

20.05.2014 р. об 12:07:19 державним реєстратором Реєстраційної служи Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - Бідковим В'ячеславом Олексійовичем на підставі заяви від 18.03.2014 р. та рішення суду, серія та номер:б/н, виданий 20.01.2014 р., видавник: Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська було внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру НОМЕР_2, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, в житловому будинку літ. А-16, квартира НОМЕР_2 складається із: 1-коридор, 2-кладова, 4,5 - житлові, 6-ванна, 7-туалет, I-балкон, II-лоджія, загальна площа: 45,1 кв.м, житлова площа:28,9 кв.м.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для внесення відповідного запису стало судове рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська (суддя Самсонова В.В.) від 20.01.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р., копія якого міститься в матеріалах справи та відповідно до якого визнано право власності за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на квартиру НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, в цілому квартира складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-кухня, 4-житлова, 5-житлова, 6-ванна, 7-вбиральня, I-балкон, II-лоджія, житловою площею 28,9, загальною площею 45,1 кв.м. в житловому будинку літ. А-16, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначене вище судове рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська (суддя Самсонова В.В.) від 20.01.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р. набрало законної сили 04.03.2014 р., що підтверджується записом на копії даного судового рішення, яке міститься в матеріалах справи.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 на зазначене вище рішення суду було задоволено частково. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. - скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності за ОСОБА_3 в порядку спадкування було відмовлено.

Правовідносини сторін, які виникають у сфері правових, економічних, організаційних засад проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від від 01.07.2004 № 1952-IV, Порядком внесення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1141.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до абз.4 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від від 01.07.2004 № 1952-IV, обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

У відповідності до норм ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2)право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3)інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у

випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до п.2 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3)ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, в сукупності з доказами наявними в матеріалах справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необгрунтованість заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що представниками позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення стосовно права власності на квартиру НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, яка в цілому складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-кухня, 4-житлова, 5-житлова, 6-ванна, 7-вбиральня, I-балкон, II-лоджія, житловою площею 28,9, загальною площею 45,1 кв.м. в житловому будинку літ. А-16, що в порядку спадкування за заповітом перейшла у власність, у відповідності до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р., після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. до ОСОБА_3 - третьої особи у даній справі, однак зазначені правовідносини, які виникли між позивачем - ОСОБА_4 та третьої особою - ОСОБА_3 не підпадають під визначення ст. 2 КАС України, якою визначено завдання адміністративного судочинства, а предметом даної адміністративної справи є оскарження рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - Бідкова Вячеслава Олексійовича про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р. на ім'я ОСОБА_3 стосовно квартири НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що підставою для внесення оскаржуваного запису про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 стало судове рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська (суддя Самсонова В.В.) від 20.01.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р., що набрало законної сили 04.03.2014 р., про що зроблено відповідний запис на копії даного рішення.

При цьому суд зазначає, що надане представниками позивача начебто в підтвердження протиправності рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р. судове рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2015 р., яким апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності за ОСОБА_3 в порядку спадкування було відмовлено не береться судом до уваги, як належний та допустимий доказ в розумінні ст.70 КАС України, оскільки рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 20.05.2014 р., а саме після набрання законної сили рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. та до винесення рішення Апеляційним судом Дніпропетровської області від 01.04.2015 р., яким було скасовано рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р.

А відтак суд зазначає, що, здійснюючи державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень відповідно до рішення суду, яке мало законну силу на момент такої державної реєстрації відповідач діяв правомірно, у відповідності до норм ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме пункту 2 яким встановлено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Також позивачем не було надано до суду жодних належних доказів в розумінні ст.70 КАС України, які б свідчили про протиправність рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р., винесення його відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження відповідачу надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом; без запобігання несправедливій дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення; без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення; несвоєчасно.

Відповідно до ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд, згідно зі ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. При цьому ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зазначене вище дозволяє суду прийти до висновку про спростування наданими відповідачем доказами, а саме: долученим до матеріалів справи судового рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська у справі №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р., яке набрало законної сили 04.03.2014 р. та ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2014 р. справа №204/7355/2013-ц провадження №2/204/395/2014 р. про виправлення допущеної у вступній, мотивувальній та резолючивній частинах рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2014 р. описки доводів позивача, викладених у заявленному адміністративному позові, та критично поставитися до тверджень позивача щодо правомірності заявлених у зазначеному адміністративному позові вимог щодо скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р. є необґрунтованим, а відтак таким, що задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до квитанції №130 від 12.05.2015 р. ОСОБА_4 було сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три) грн.08 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.

Враховуючи відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р., суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три) грн. 08 коп., сплаченого позивачем відповідно до наведеного вище меморіального ордеру.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень №13165680 від 20.05.2014 р. - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22 червня 2015 року.

Суддя Є.О. Жукова