Справа № 804/7058/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 р. Справа № 804/7058/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про скасування наказу №14-с від 14.05.2015 р. в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції ОСОБА_1 та поновлення його на роботі,-
04.06.2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить скасувати наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 р. в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції ОСОБА_1 та поновити ОСОБА_1 на роботі.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Відповідно до наказу ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №57-о від 28.01.2015 р. ОСОБА_1 займає посаду заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів Оперативного управління Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області.
Старшим оперуповноваженим старшим лейтенантом податкової міліції Черкасовим М.В., співробітником відділу організації викриття економічних злочинів Оперативного управління Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області 30.03.2015 р. було отримано неправомірну винагороду, виражену в грошовому вимірі, від директора ТОВ «Дніпротранс ЛТД» ОСОБА_5 З отриманими грошима ОСОБА_6 був затриманий на місці злочину та йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України. При цьому, ОСОБА_1 був допитаний в рамках кримінального провадження як свідок.
Обвинувальний акт був направлений за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.
02.06.2015 р. Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було винесено ухвалу про прийняття обвинувального акту відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України та призначено справу до розгляду.
В заявленому адміністративному позові зазначено, що незважаючи на той факт, що ОСОБА_1 не має відношення до кримінального провадження щодо ОСОБА_6, при цьому була проведена службова перевірка відносно ОСОБА_1
За результатами проведеної перевірки відносно ОСОБА_1 було винесено наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 р., який останній вважає протиправним та незаконним.
У зв'язку із зазначеним вище, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 р., поновити його на посаді.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 р. провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання, призначене на 15.06.2015 р., з'явився позивач та його представник, відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі. Будь-яких заяв, клопотань чи документів на момент вирішення даної справи по суті від відповідача на адресу Дніпропетровського оакружного адміністративного суду не надходили, відтак позиція останнього, щодо пред'явленого адміністративного позову суду не відома.
З метою прийняття законного і обґрунтовано рішення у справі, судом були досліджені наступні письмові докази, наявні в матеріалах справи: копія положення про відділ організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 05.05.2014 р. №1781/04-64-07-01-15; копія положення про відділ організації викриття економічних злочинів Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 12.05.2015 р.; копія посадової інструкції заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 12.05.2015 р.; копія штатного розпису Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області станом на 01.01.2015 р.; копія наказу «Про призначення працівників податкової міліції» від 28.01.2015 р.; копія протоколу 13 оперативної наради при начальнику ОУ Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.03.2015 р.; копія відомості про ознайомлення особового складу ОУ Лівобережної м.Дніпропетровська ГУ МВС у Дніпропетровській області ГУ ДФС у Дніпропетровській області №13 від 27.03.2015 р.; копія наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників податкової міліції» від 14.05.2015 р.; копія подяки ОСОБА_1; копія почесної грамоти ОСОБА_1; копія службової характеристики ОСОБА_1 від 20.05.2015 р.; копія листа від 27.04.2015 р. №06/1-4309-15; копія ухвали Кіровського районного суду від 02.06.2015 р. справа №203/3110/15-к провадження 1-кп/0202/279/2015.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд встановив наступне.
28.01.2015 р. наказом «Про призначення працівників податкової міліції» від 28.01.2015 р. майора податкової міліції ОСОБА_1 (М-235587) призначено заступником начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, з 28 січня 2015 р. Встановивши йому посадовий оклад згідно зі штатним розписом у розмірі 1 284 грн. Підстава: рапорт ОСОБА_1
14.05.2015 р. відносно ОСОБА_1 ОСОБА_3 управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було винесено наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників податкової міліції» від 14.05.2015 р. №14-с, а саме: ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, яке виразилось у самоусуненні від контролю за роботою підлеглих, що призвело до невиконання статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-VI, а також наказу ДФС України від 13.03.2015 р. №167 «Про персональну відповідальність керівників підрозділів ДФС» та листа ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 20.01.2015 р. №516/7/04-36-07-02-16 «Про дотримання вимог антикорупційного законодавства, етики поведінки в суспільстві та недопущення надзвичайних пригод», що мало наслідком накладення на заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції.
Підставою для винесення наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників податкової міліції» від 14.05.2015 р. №14-с передував висновок службового розслідування від 06.05.2015 р. та пояснення ОСОБА_1 від 27.04.2015 р.
Під час судового розгляду справи позивач та його представник зазначили, що ОСОБА_1 не має відношення до кримінального правопорушення, яке начебто було вчинено його підлеглим Черкасовим М.В., що підтверджується листом від 27.04.2015 р. №06/1-4309-15, який був направлений Прокуратурою Дніпропетровської області на адресу ОСОБА_1, копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ч.348.2 ст.348 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції в органах державної податкової служби та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов'язаних з виконанням службових обов'язків.
Відповідно до ст.354 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» визначаються заохочення та відповідальність посадових і службових осіб податкової міліції. Посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність. У разі порушення посадовою чи службовою особою податкової міліції прав і законних інтересів громадянина відповідний орган державної податкової служби зобов'язаний вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків та на вимогу громадянина публічно вибачитися. Посадова чи службова особа податкової міліції, яка виконує свої обов'язки відповідно до наданих законом повноважень та у межах закону, не несе відповідальності за завдані збитки. Такі збитки компенсуються за рахунок держави. Посадова чи службова особа податкової міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому законом порядку. Дії або рішення податкової міліції, її посадових та службових осіб можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку до суду чи прокуратури. До посадових чи службових осіб податкової міліції можуть застосовуватися заходи заохочення згідно з Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншими нормативно-правовими актами керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та керівниками державних податкових служб в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, округах. Посадова чи службова особа податкової міліції, яка повідомила про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою посадовою чи службовою особою, не може бути звільнена з роботи чи змушена до звільнення або притягнута до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з таким повідомленням. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності такої особи оскаржується в установленому законом порядку.
Відповідно до п.10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально - економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією України та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Відповідно до п.23 зазначеного вище Положення особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до п.24 зазначеного вище Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного Статуту ОВС України передбачено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно статті 5 Дисциплінарного Статуту ОВС України, ст.23 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС» передбачено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність.
У відповідності до положень ст.8 Дисциплінарного Статуту, начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики.
Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійної етики, бере на себе моральні зобов'язання визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.
Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника. Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності громадської безпеки.
Зокрема, відповідно до розділів II, III, V зазначеної Інструкції конретизуються підстави для проведення службового розслідування, порядок його призначення та строки проведення.
Так, згідно з п.2.1 наведеної Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (поряненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Відповідно до розділів VI, VII наведеної Інструкції визначаються права та обов'язки учасників службового розслідування, порядок оформлення матеріалів службового розслідування.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, уважно вивчивши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку про необґрунтованість підстав звернення з даним адміністративним позовом, в порядку, передбаченому ч.2 ст.71 КАС України.
Щодо позовної вимоги про поновлення заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1 на роботі, суд зазначає наступне.
Як вбачається з тексту оскаржуваного позивачем наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.05.2015 року №14-с, за порушення службової дисципліни, яке виразилося у самоусуненні від контролю за роботою підлеглих, що призвело до невиконання статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460 - IV, а також наказу ДФС України від 13.03.2015 року №167 «Про персональну відповідальність керівників підрозділів ДФС» та листа ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 20.02.2015 року №516/7/04-36-07-02-16 «Про дотримання вимог антикорупційного законодавства, етики поведінки в суспільстві та недопущення надзвичайних пригод», до заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1 було вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції.
При цьому, відповідно до п.4 оскаржуваного наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.05.2015 року №14-с начальнику управління персоналу ГУ ДФС у Дніпропетровській області Гребінчуку Г.В. було доручено підготувати відповідний наказ про звільнення заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1 з податкової міліції.
З метою з'ясування наявності факту порушення прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку відповідача суд ухвалою від 08.06.2015 року зобов'язав позивача надати в судове засідання докази звільнення ОСОБА_1 з займаної останнім посади на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 року, а також в судовому засіданні головуючий у справі задавав питання як безпосередньо позивачу, так і його представнику щодо обґрунтування протиправності оскаржуваного наказу.
В судовому засіданні позивачем було зазначено, що будь - якого наказу про звільнення заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1 з податкової міліції ні начальником управління персоналу ГУ ДФС у Дніпропетровській області Гребінчуком Г.В., ні будь - якою іншою особою на реалізацію наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 ні на момент звернення позивача до суду з заявленим адміністративним позовом, ні на момент розгляду і вирішення даної справи не видавалося, позивач продовжує працювати в органах державної податкової служби та має спеціальне звання - майор податкової міліції.
Безпосередньо в ході розгляду справи позивач також пояснив, що з 08 травня 2015 року по теперішній час, тобто по 15 червня 2015 року він знаходиться на лікарняному. При цьому, відповідаючи на запитання головуючого у справі, ОСОБА_1 не зміг пригадати ні власного діагнозу, наявність якого зумовила таке тривале, понад 1,5 місяці знаходження на лікарняному, ні назву, ні номер, ні адресу лікувального закладу, який видав йому лікарняний лист, а лише зазначив про приблизне місцезнаходження такого закладу на вулиці С. Ковалевської у місті Дніпропетровську.
При цьому, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, вже після видання оскаржуваного наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 року, а саме, 20.05.2015 року, першим заступником начальника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області полковником міліції Затучним Р.Г. позивачу була надана службова характеристика виключно позитивного характеру, копія якої міститься в матеріалах справи.
Відповідно до зазначеної характеристики від 20.05.2015 року майор податкової міліції ОСОБА_1, в ОДПС - з 01.08.2008 року, на посаді - з 28.01.2015 року за час служби в органах податкової міліції характеризується позитивно, як грамотний співробітник, який вміло застосовує в роботі Кримінальний кодекс України, в роботі з особистим часом не рахується, проявляє ініціативу, належну вимогливість, принциповість, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, тощо.
Будь - якої інформації про звільнення заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1 з податкової міліції в наведеній вище службовій характеристиці не міститься.
На запитання головуючого у справі, в чому ж саме полягає порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 внаслідок винесення Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області оскаржуваного наказу від 14.05.2015 року №14-с, навіть наявність якого дозволила безпосередньому керівництву позивача надати таку позитивну характеристику останньому, позивач надати відповідь не зміг, крім висловлених в судовому засіданні підозр про своє можливе звільнення відразу після виходу з лікарняного.
В контексті наведеного, спираючись на докази, наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що вникають у державі.
За змістом цієї конституційної норми судова юрисдикція поширюється лише на такі суспільні відносини, які врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. Враховуючи, що неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок, то судовому захисту підлягає саме суб'єктивне право, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Наведений припис Конституції України кореспондується з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з визначенням, наведеним у статті 3 КАС, позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.
За змістом статті 104 КАС до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Отже, з наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.
Однак в даному випадку позивачем не подано будь-яких доказів існування порушення або оспорювання його прав на момент звернення до адміністративного суду з цією позовною вимогою.
А відтак, за відсутності факту порушення прав позивача у суду відсутні правові підстави в межах правового поля та на підставі норм чинного законодавства зобов'язати відповідача вчиняти певні дії відносно тих прав та обов'язків, які, на думку позивача, можуть виникнути у майбутньому, адже захисту підлягає фактично порушене право особи у публічно - правових правовідносинах, а судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може на майбутнє регулювати суспільні відносини.
Щодо позовної вимоги про скасування наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.05.2015 року №14-с в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції на ОСОБА_1, суд зазначає наступне.
В адміністративному суді можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (тобто правові акти), що призводять до виникнення юридичних наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків у певних осіб.
При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто, в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.
Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.
Бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб'єктом владних повноважень на реалізацію наданої йому компетенції.
Водночас, оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку.
Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.
Відповідно до вимог ст. 17 КАС України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.
В контексті наведеного оскаржуваний наказ є оглядовим наказом з зазначенням у ньому інформації, яка в подальшому може бути використана контролюючим органом для прийняття подальшого наказу про звільнення позивача.
Таким чином, сам факт складання оскаржуваного наказу відповідачем не впливає на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації.
Проте, зважаючи на той факт, що оскаржуваний наказ все ж таки містить певну інформацію щодо позивача, зазначена позовна вимога була розглянута судом по суті, для чого судом, з огляду на частину 3 ст.2 КАС України з'ясовувалося, чи є прийнятим оскаржуваний наказ: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, не заперечувалося останнім в судовому засіданні та, відповідно до тексту оскаржуваного наказу ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №14-с від 14.05.2015 р., винесенню зазначеного наказу передував висновок службового розслідування від 06.05.2015 року, пояснення ОСОБА_1, яке було проведено відповідно до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.04.2015 року №185 у відношенні заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління - начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковника податкової міліції Гасенка І.М., начальника ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковника податкової міліції Терлецького А.В. щодо обставин, які призвели до затримання старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України.
Також суд зауважує, що, посилаючись на відсутність у керівництва відділу функціональних обов'язків щодо проведення виховної роботи серед співробітників відділу, а також на відсутність необхідності щодо прискіпливої уваги до співробітників відділу, які повинні бути обізнаними з усіма вимогами діючого законодавства щодо недопущення неправомірної поведінки співробітників податкової міліції та усіх антикорупційних обмежень, позивачем, у той же час, додається до адміністративного позову копія протоколу №13 оперативної наради при начальнику ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.03.2015 року, з тексту якого чітко вбачається, що стан службової дисципліни та законності є нагальним питанням діяльності ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, дотримання якого повинно забезпечуватися відповідно до норм чинного законодавства України.
При цьому, як вбачається з відомості про ознайомлення особового складу ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з протоколом даної оперативної наради при начальнику ОУ Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №13 від 27.03.2015 року був ознайомлений серед інших і заступник начальника відділу ОВЕЗ майор міліції ОСОБА_1.
Тобто, фактично не заперечуючи щодо необхідності дотримання належного стану службової дисципліни та законності у поточній діяльності, позивач плутано намагається пояснити, що він, як заступник начальника відділу ОВЕЗ та майор міліції не повинен жодної уваги приділяти дотриманню належного стану службової дисципліни та законності своїми підлеглими з огляду на «недостатність часу для оцінки повною мірою морально - ділових якостей всіх співробітників відділу, та з огляду на їх кількість та інтенсивність роботи».
Суд, згідно зі ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. При цьому ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та з урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України, з матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що позивачем не доведено винесення оскаржуваного наказу суб'єктом владних повноважень - необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямований оскаржуваний наказ.
Відтак, не знайшовши підтвердження зазначеної протиправності у доказах, наявних в матеріалах справи, не встановивши наявності факту порушення прав позивача у публічно - правових відносинах з боку суб'єкта владних повноважень, суд вважає, що наявність лише оскаржуваного наказу №14-с від 14.05.2015 р. не породжує будь-яких правових наслідків для позивача та не містять будь-яких обов'язкових для виконання з боку останнього дій, а тому позовні вимоги щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 не можуть бути предметом судового розгляду, що в свою чергу виключає можливість задоволення таких позовних вимог, як і можливість скасування оскаржуваного наказу №14-с від 14.05.2015 р.
Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про скасування наказу №14-с від 14.05.2015 р. в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції ОСОБА_1 та поновлення його на роботі, є необґрунтованим, а відтак таким, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про скасування наказу №14-с від 14.05.2015 р. в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції ОСОБА_1 та поновлення його на роботі - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19 червня 2015 року

Суддя Є.О. Жукова