Справа № 826/16689/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/31815/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 826/16689/13-а за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося в суд з позовом до Реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції Луганської області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції Луганської області Кошелєвої Аліси Василівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 1475607 від 08.04.2013 року; зобов'язати Реєстраційну службу Кремінського районного управління юстиції Луганської області вчинити дії з державної реєстрації та видати свідоцтво про право приватної власності публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на нежитлове приміщення - операторна, розміщена за адресою: Луганська обл., Кременівський район, с. Новокраснянка, вул. Піщана, і надати витяг з державного реєстру прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки заява з доданими до неї документами подані Реєстраційній службі Кремінського районного управління юстиції Луганської області з дотриманням порядку та вимог встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 08.04.2013 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції Луганської області із заявою про державну реєстрацію переходу права приватної власності на нежитлову будівлю (операторну), що знаходиться за адресою: Луганська область, Кременівський район, с. Новокраснянка, вул. Піщана, буд. 1А.

Зокрема, позивачем для державної реєстрації права власності було подано наступні документи: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності); платіжне доручення № 4001 від 15.03.2013 року щодо сплати державного мита за реєстрацію права власності у сумі 119,00 грн.; платіжне доручення № 4000 від 15.03.2013 року щодо сплати за надання інформації з державного реєстру у вигляді витягу у сумі 120,00 грн.; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; довідка АА № 782290 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ); наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 1053 від 21.12.2012 року; копію передавального акту станом на 30.09.2012 року; копію паспорта та податкового номеру платника податків уповноваженої особи; довіреність; копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяг КП "КРБТІ"; копію статуту публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування".

Як доказ, що підтверджує право власності на нерухоме майно, позивачем надано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Новокраснянською міською радою 22.11.2005 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.11.2005 року, відповідно до яких власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Новокраснянка, вул. Піщана, 1а є Держава Україна (в господарському віданні Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України").

За результатами розгляду поданих документів, державним реєстратором 08.04.2013 року прийнято рішення № 1475607 про відмову у проведенні державної реєстрації з підстави не надання належних доказів, що підтверджують перехід права власності на об'єкт нерухомості від державної в приватну.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач не надав відповідачу документів, які б свідчили про набуття ним права приватної власності на нежитлову будівлю.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав зобов'язаний надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Позивачем зазначено, що відповідач в порушення вказаної норми не приймав рішення про зупинення розгляду заяви, а одразу відмовив у реєстрації. Крім того, позивачем зазначено, що рішення відповідача не містить чіткої причини для відмови у проведенні реєстрації права власності на майно.

В той же час колегія суддів зазначає, що можливі допущенні процесуальні порушення мають розглядатись в контексті того, наскільки ці порушення вплинули на остаточний результат та чи могла особа, у випадку дотримання суб'єктом владних повноважень відповідних процедур, здійснити дії для захисту своїх прав та інтересів.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вважає безпідставним твердження відповідача щодо ненадання підприємством належних доказів, що підтверджують перехід права власності на об'єкт нерухомості від державної в приватну. Таким чином, можна дійти висновку, що позивачу є зрозумілою підстава прийняття державним реєстратором Реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції Луганської області Кошелєвою А.В. рішення про відмову у проведенні реєстрації, і вказану підставу позивач вважає протиправною.

Щодо самої причини відмови у проведенні реєстраційних дій колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 326 Цивільного кодексу України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади; управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно зі статтями 1, 4 Закону України "Про фонд державного майна" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

До основних завдань Фонду державного майна України, крім іншого, належать: управління об'єктами державної власності, зокрема, товариств утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, позивача створено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 13.06.2012 року № 360-р, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України" від 18.07.2012 року № 529 внаслідок реорганізації шляхом перетворення у публічне акціонерне товариство Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передбачено, що компанія використовує державне майно, що не підлягає приватизації, відповідно до законодавства. Майно, що є державною власністю і надане Компанії у користування, включається до її активів.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови затверджено перелік майна, що використовується для забезпечення транспортування, зберігання та розподілу нафти, нафтопродуктів і природного газу і яке відповідно до законодавства не підлягає приватизації та передається національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" у користування.

Розпорядженням від 13.06.2012 року № 360-р "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо реорганізації ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" шляхом перетворення в публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування". Відповідно до пункту 3 вказаного розпорядження встановлено, що управління корпоративними правами стосовно публічних акціонерних товариств, зазначених у пунктах 1 і 2 цього розпорядження, здійснює Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за погодженням з Міністерством енергетики та вугільної промисловості відповідно до законодавства

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наданого позивачем статуту публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", товариство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов'язків Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (пункт 1.2. статуту).

Відповідно до наданого позивачем передавального акту станом на 30.09.2012 року, погодженого протоколом засідання правління Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" № 234 від 03.12.2012 року та затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 1053 від 21.12.2012 року, Дочірня компанія "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передала публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" всі активи за даними бухгалтерського обліку, майнові та немайнові зобов'язання стосовно всіх кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються Дочірньою компанією.

Проте, до переліку державного майна, яке не підлягає приватизації та обліковується на балансі підприємства станом на 31.12.2012 року вказана вище нежитлова будівля (операторна) не ввійшла.

При цьому, як зазначено судами попередніх інстанцій, позивач жодного з документів, визначених пунктом 26 Порядку № 703, які б свідчили про набуття ним права приватної власності на нежитлову будівлю (операторну), що знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Новокраснянка, вул. Піщана, 1а не надав.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, перебування майна на балансі підприємства не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України

Судді: (підписи)