Справа № 802/3630/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2015 р. Справа № 802/3630/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Череватої А.Ю.,

представника позивача: Кукуть О.А.,

представників відповідача: Гаєвик Я.М., Завальнюка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного акціонерного товариства "Вінницяпобутхім"

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2014 року приватне акціонерне товариство "Вінницяпобутхім" (далі - ПрАТ "Вінницяпобутхім") звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - ГУ Міндоходів у Вінницькій області):

№ 000026/2206 від 08.07.2014 року, яким товариству визначено грошове зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання" в сумі 3323,78 грн., в тому числі за основним платежем - 2659,02 грн. та за штрафними санкціями - 664,76 грн.;

- № 000027/2206 від 08.07.2014 року, яким товариству визначено грошове зобов'язання за платежем "податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами господарювання" в сумі 540 939,91 грн., в тому числі за основним платежем - 432 751,93 грн. та за штрафними санкціями - 108 187,98 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року, у задоволенні адміністративного позову ПрАТ "Вінницяпобутхім" відмовлено повністю (том 9, а.с. 149-153, 180-183).

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач оскаржив їх в касаційному порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року у справі № К/800/68074/14 касаційну скаргу ПрАТ "Вінницяпобутхім" задоволено частково, скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Вищий адміністративний суд України, скасовуючи вказані рішення, наголосив на тому, що судами попередніх інстанції не враховано усіх первинних документів, що підтверджують вартість транспортних послуг, які за змістом та формою відповідають вимогам закону щодо складання первинних документів та містять інформацію, що складена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, пославшись лише на відсутність в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) розбивки транспортних витрат до та після перетину митного кордону України (том 10, а.с. 75-80).

19.05.2015 року адміністративна справа після касаційного перегляду надійшла на адресу Вінницького окружного адміністративного суду та передана для розгляду судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Зазначає, що за результатами перевірки стану дотримання ПрАТ "Вінницяпобутхім" вимог законодавства України з питань державної митної справи, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, відповідачем складено акт № 9/2-32-22-06/30684913 від 13.06.2014 року, яким встановлено недекларування у повному обсязі витрат на транспортування оцінюваних товарів за період з 01.05.2012 року по 31.12.2013 року у розмірі 435 410,95 грн., в тому числі ввізне мито в сумі 2659,02 грн. та податок на додану вартість в сумі 432 751,93 грн. На підставі вказаного акту перевірки 08.07.2014 року ГУ Міндоходів у Вінницькій області були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення які, на думку платника податків, є протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Зокрема представник позивача посилається на те, що митне законодавство не встановлює конкретний спосіб, в який вартість перевезення від місця навантаження до митного кордону України повинна бути виділена з ціни товару окремим рядком, а лише передбачає, що така вартість повинна бути документально підтверджена та піддаватись обчисленню. Здійснюючи митне оформлення ПрАТ "Вінницяпобутхім" надало усі необхідні документи на підтвердження вартості перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, які відповідають вимогам чинного законодавства. Водночас ці документи під час перевірки відповідачем не були враховані, тоді як його висновки про обов'язковість підтвердження витрат на транспортування виключно актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) є безпідставними. Просить суд адміністративний позов задовольнити.

У ході судового розгляду справи на підставі ст. 55 КАС України в порядку процесуального правонаступництва проведено заміну Головного управління Міндоходів у Вінницькій області правонаступником Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області).

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечили з мотивів, викладених у письмових запереченнях (том 9, а.с. 131-136). Вважають, що при проведенні перевірки ПрАТ "Вінницяпобутхім" і прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податковий орган діяв з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що ПрАТ "Вінницяпобутхім" як юридична особа зареєстроване 22.12.1999 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ідентифікаційний коди 30684913 (том 1, а.с. 47).

Як слідує з матеріалів справи, на підставі плану-графіка документальних планових виїзних перевірок ГУ Міндоходів у Вінницькій області на І квартал 2014 року, відповідно до ст.ст. 336, 345, 346 Митного кодексу України та згідно з наказами ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 12.03.2014 року № 95 та від 07.05.2014 року № 160, головними державними ревізорами-інспекторами відділу валютного та митного аудиту управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів у Вінницькій області Завальнюком А.А. та Тимковим М.Г. було проведено документальну планову виїзну перевірку стану дотримання ПрАТ "Вінницяпобутхім" вимог законодавства України з питань державної митної справи, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 9/2-32-22-06/30684913 від 13.06.2014 року (том 1, а.с. 61-164), яким встановлено порушення вимог пункту 5 частини 10, пункту 2 частини 11 статті 58, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI. Зокрема, перевіркою встановлено випадки недекларування у повному обсязі витрат на транспортування товарів, ввезених на адресу ПрАТ "Вінницяпобутхім" автомобільним транспортом на умовах поставки FCA протягом 2012 року по 208 МД та протягом 2013 року по 369 МД, що підтверджується актами прийняття-передачі наданих послуг, рахунками на оплату та платіжними документами. Таким чином, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року підприємством не задекларовано витрати на транспортування оцінюваних товарів у загальному розмірі 435 410,95 грн., в тому числі ввізне мито в сумі 2659,02 грн. та податок на додану вартість в сумі 432 751,93 грн.

08.07.2014 року на підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № 000026/2206 та № 000027/2206, якими ПрАТ "Вінницяпобутхім" визначено грошові зобов'язання за платежем "мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання" в сумі 3323,78 грн., в тому числі за основним платежем - 2659,02 грн. та за штрафними санкціями - 664,76 грн., та за платежем "податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами господарювання" в сумі 540 939,91 грн., в тому числі за основним платежем - 432 751,93 грн. та за штрафними санкціями - 108 187,98 грн. (том 1, а.с. 52, 53).

Вищезазначені рішення суб'єкта владних повноважень є предметом спору у цій адміністративній справі. Надаючи їм правову оцінку, суд виходить з таких мотивів.

Згідно з актом перевірки № 9/2-32-22-06/30684913 від 13.06.2014 року проведеною перевіркою встановлено, що в період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ПрАТ "Вінницяпобутхім" здійснювало імпорт товарів на підставі зовнішньоекономічних контрактів, укладених з нерезидентами. При цьому перевіркою даних бухгалтерського обліку товариства підтверджено повноту оприбуткування на баланс імпортованих товарів та формування їх вартості на підставі даних, які містяться у ВМД/МД та рахунках-фактурах. Розрахунки за поставлений (імпортований) товар відображено у бухгалтерському обліку підприємства, фактів невідповідності даних щодо кількості та вартості експортованих товарів відповідно до рахунків бухгалтерського обліку, платіжних (банківських) документів та даними, зазначеними у ВМД/МД, не виявлено (том 1, а.с. 66-80).

Поряд із цим, з метою перевірки повноти декларування митної вартості товарів, ввезених (імпортованих) позивачем на митну територію України, було досліджено питання декларування складових митної вартості, зокрема, витрат на транспортування товарів.

Перевірку достовірності декларування митної вартості товарів, імпортованих товариством на умовах FCA у період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, забезпечено шляхом співставлення даних, що містяться у документах, поданих до митного оформлення, із документами бухгалтерського обліку підприємства, наданих до перевірки (ВМД, МД, товарно-транспорті накладні (CMR), довідки перевізників, які подавалися під час митного оформлення для підтвердження розміру витрат на транспортування товару до митного кордону України, акти прийняття-передачі послуг з транспортування товару, рахунки, платіжні документи, що підтверджують оплату товариством послуг з перевезення вантажів, картка субрахунку 63.1).

Проведеною перевіркою встановлено, що в період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ПрАТ "Вінницяпобутхім" було проведено митне оформлення товарів у митному режимі "IM40" по 732 ВМД/МД, ввезених на умовах поставки FCA.

Повний перелік перевізників, які надавали позивачу послуги з перевезення вантажів наведено на стор. 31-32 акту перевірки (том 1, а.с. 82-83).

Перевіркою достовірності декларування митної вартості товарів, імпортованих товариством на умовах FCA в період з 01.01.2012 року по 31.05.2012 року, порушень не виявлено (період чинності Митного кодексу України від 11.07.2002 року № 92-IV та Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766).

Водночас перевіркою достовірності декларування митної вартості товарів, імпортованих позивачем на умовах FCA в період з 01.05.2012 року по 31.12.2013 року встановлено порушення вимог пункту 5 частини 10, пункту 2 частини 11 статті 58, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI внаслідок недекларування в повному обсязі витрат на транспортування оцінюваних товарів.

Так, митна вартість товарів, які імпортувалися товариством на митну територію України автомобільним транспортом на умовах поставки FCA заявлялася (декларувалася) шляхом подання ДМВ, в яких зазначалися транспортні витрати, що підлягають включенню до ціни товару. Для підтвердження транспортних витрат, які відповідно до Митного кодексу України включаються до ціни товару, товариством надавались довідки про транспортні витрати перевізників (експедиторів), що здійснили перевезення, в яких із ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну території України.

Проте вказані довідки про транспортні витрати, на думку податкового органу, не є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції з перевезення вантажів, оскільки таким документом в силу вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України має бути акт виконаних робіт (наданих послуг).

Відтак, оскільки в наданих до перевірки актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), банківських та платіжних документах, що підтверджують оплату позивачем транспортно-експедиційних послуг, витрати на транспортування після ввезення на митну територію України не виділені із ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, то такі витрати згідно з вимогами пункту 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI включаються до митної вартості оцінюваних товарів.

Наприклад, перевіркою повноти декларування витрат на транспортування товару, який був ввезений на адресу позивача перевізником ДП "Самтранс ТОВ "Агросвітло Плюс" (21012, м. Вінниця, вул. Щорса, 14-б, ) автотранспортним засобом № АВ1545ВК/АВ8828ХХ, та оформлений за МД № 401090000/2012/008867 від 01.06.2012 року встановлено, що вартість транспортних витрат до митного кордону України складає 9 000 грн., яка включена до ціни оцінюваного товару.

Водночас відповідно до акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0001969 від 01.06.2012 року, податкової накладної № 3 від 01.06.2012 року, оформлених на підставі договору на організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом № 14/2-1 від 14.02.2012 року, укладеного між ПрАТ "Вінницяпобутхім" (Замовник) та ДП "Самтранс ТОВ "Агросвітло Плюс" (Перевізник), вартість транспортно-експедиційних послуг перевезення автотранспортним засобом № АВ1545ВК7АВ8828ХХ за маршрутом м. Санкт-Петербург (Росія) - м. Вінниця (Україна) складає 13 000 грн., без виділення із цієї ціни витрат до місця ввезення на митну територію України та витрат після ввезення на митну територію України.

Вартість послуг з перевезення сплачена позивачем у повному обсязі на підставі рахунку № СФ-0002112 від 13.06.2012 року згідно з платіжним доручення № 003298 від 16.06.2012 року.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем витрат на транспортування при ввезені товарів оформлених по МД № 401090000/2012/008867 від 01.06.2012 року на суму 4000 грн. Крім того, оскільки митна вартість є базою оподаткування для справляння ввізного мита податку на додану вартість при імпорті на митну територію Україну товарів, її заниження призвело до виникнення податковою зобов'язання товариства щодо сплати митних платежів. Враховуючи, що ставка ввізного мита при митному оформленні товарів за вказаною МД встановлена у розмірі 6,5% нараховується умовно, податкове зобов'язання позивача визначене за результатами перевірки складає 800,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 800,00 грн. (том 1, а.с. 86-87).

Крім того, перевіркою повноти декларування витрат на транспортування товару, який був ввезений на адресу товариства перевізником (експедитором) ФОП ОСОБА_5 автотранспортним засобом НОМЕР_1 та оформлений за МД № 401090000/2012/010657 від 27.06.2012 року встановлено, що вартість транспортних витрат до митного кордону України складає 8 500 грн., яка включена до ціни оцінюваного товару.

Водночас відповідно до акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № КА-0000063 від 27.06.2012 року на підставі договору № 0802 від 08.02.2012 року, укладеного між ПрАТ "Вінницяпобутхім" та ФОП ОСОБА_5, вартість транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу автотранспортним засобом НОМЕР_1 за маршрутом м. Санкт-Петербург (Росія) - м. Вінниця (Україна) складає 14 000 грн. без виділення із цієї ціни витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України та витрат після ввезення на митну територію України. Крім того, згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № КА-0000064 від 27.06.2012 року вартість витрат понесена перевізником внаслідок простою автомобіля склала 12 100 грн. Згідно пояснювального листа ФОП ОСОБА_5 простій автотранспортних засобів НОМЕР_1 відбувся на території Російської Федерації. Зазначені витрати сплачені товариством в повному обсязі на підставі платіжного доручення № 004100 від 20.07.2012 року та протоколу заліку взаємних вимог від 12.07.2012 року, згідно з рахунками КА-75, КА-76 від 27.06.2012 року.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку про заниження витрат на транспортування при ввезені товарів по МД № 401090000/2012/010657 від 27.06.2012 року на суму 17 600 грн. та необхідність додаткової оплати позивачем ввізного мита в розмірі 3520 грн. та податку на додану вартість в сумі 3 520 грн. (том 1, а.с. 87-88).

В цілому проведеною перевіркою встановлено випадки недекларування в повному обсязі витрат на транспортування товарів, ввезених на адресу ПрАТ "Вінницяпобутхім" на умовах поставки FCA в період з 01.05.2012 року по 31.12.2012 року по 208 МД.

Крім того, як стверджує відповідач, протягом 2013 року ідентичні порушення вимог законодавчих та нормативно-правових актів України були допущені ПрАТ "Вінницяпобутхім" при декларуванні витрат на транспортування товарів по 369 МД.

Отже, за період з 01.05.2012 року по 31.12.2013 року підприємством не задекларовано витрати на транспортування оцінюваних товарів у загальному розмірі 435 410,95 грн., в тому числі ввізне мито в сумі 2659,02 грн. та податок на додану вартість в сумі 432 751,93 грн. (детальний розрахунок грошових зобов'язань наведений у додатку 3 до акту перевірки, який міститься у матеріалах справи - том 1, а.с. 92-163).

Проте з вищевказаними висновками акту перевірки суд не погоджується та вважає їх помилковими.

Так, відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначені митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Водночас пунктом 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що до митної вартості не включаються витрати на транспортування після ввезення за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Таким чином, законодавець передбачив особливий порядок визначення митної вартості товарів у випадку можливості окремого виділення витрат на транспортування цих товарів після їх ввезення на митну територію України.

Як слідує з матеріалів справи (том 1, а.с. 12-35, том 2, а.с. 1-250, том 3, а.с. 1-250, том 4, а.с. 1-250, том 5, а.с. 1-250, том 6, а.с. 1-271) під час проведення митного оформлення товарів, імпортованих ПрАТ "Вінницяпобутхім" на умовах FCA в період з 01.05.2012 року по 31.12.2013 року, митному органу були надані документи, які підтверджують вартість перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, зокрема:

- транспортні (перевізні) документи (міжнародні товарно-транспортні накладні) із зазначенням маршруту перевезення від місця за межами України до пункту призначення на території України;

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, зокрема довідки про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України, видані перевізниками;

- договори та рахунки-фактури на послуги перевезення, документи про сплату послуг перевезення, якщо на момент митного оформлення розрахунки з перевізником були здійснені.

Відповідач не заперечує наявності та правильності оформлення вищевказаних документів, однак не погоджується із тим, що довідки про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України, видані контрагентами позивача, є належними первинними документами, які засвідчують вартість витрат на транспортування товару після його ввезення на митну територію України, вважаючи, що такими документами є виключно акти здачі-приймання робіт.

Однак, такі доводи контролюючого органу не узгоджуються з положеннями чинного законодавства України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 32 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

У свою чергу пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та або податкових зобов'язані, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Таким чином, правовий аналіз вищевказаних норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив конкретного способу виокремлення із загальної ціни товару витрат перевізника на транспортування такого товару після ввезення на митну територію України, та конкретного виду документа, який повинен оформлятись для підтвердження цих витрат.

Водночас положення розділу ІІІ "Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою" Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", на які посилається відповідач, мають рекомендаційний характер та визначають, що до документів які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Отже, на переконання суду, вищевказаний перелік слід вважати примірним переліком документів, що можуть підтверджувати витрати на транспортування, тоді як визначальними умовами для не включення цих витрат до митної вартості оцінюваних товарів є документальне підтвердження витрат та можливість їх обчислення.

Аналогічного висновку також дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.04.2015 року у справі № К/800/68074/14 (том 10, а.с. 78-79).

При цьому суд зауважує, що у випадку визначення митної вартості згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58, п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України перевізник зобов'язаний пред'явити митному органу документ, який підтверджує виокремлення із загальної ціни товару витрати на транспортування такого товару після ввезення на митну територію України.

Водночас акт виконаних робіт (наданих послуг), який фіксує факт здійснення господарської операції з перевезення вантажів, складається між сторонами договору за результатами господарської операції (виконання робіт, надання послуг) та прийняття таких робіт (послуг) замовником.

Разом із тим, на момент ввезення імпортованого позивачем товару на митну територію України акт виконаних робіт (наданих послуг) був відсутній, оскільки господарська операція (перевезення товару) ще до кінця не відбулась, товар не був переданий та прийнятий у місці призначення, як це передбачено умови договору (м. Вінниця, вул. Фрунзе, 4).

Відтак, суд вважає помилковими посилання відповідача на те, що саме акт виконаних робіт (наданих послуг) є тим єдиним первинним документом, який підтверджує виокремлення із загальної ціни товару витрати на транспортування такого товару після ввезення на митну територію України.

Як вбачається зі змісту довідок, наданих перевізниками товару - контрагентами позивача, такі довідки містять інформацію щодо адресата довідки (відповідний митний орган), вартості перевезення до місця ввезення на митну територію України, маршруту перевезення, транспортного засобу, який виконує перевезення, дати складання довідки, підпису особи, яка має право на вчинення юридичної дії від імені підприємства-автоперевізника, та печатки такого підприємства.

Крім того, у вищевказаних довідках ціна за надання транспортних послуг до митного кордону України виділена, що дозволяє обчислити вартість перевезення товару від пункту навантаження, що знаходиться за межами території України, до митного кордону України та після цього.

Таким чином, довідки про транспортні витрати відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та є первинними бухгалтерськими документами, які дають можливість ідентифікувати та виокремити витрати на транспортування товару як до митного кордону України, так і до пункту призначення, розташованого на території України.

Отже, надаючи оцінку правомірності визначення позивачем митної вартості товару згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58, п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України, податковий орган повинен був врахувати відомості, зазначені у довідках перевізника про транспортні витрати, чого однак не зробив.

Крім того, факт понесення позивачем витрат на транспортування товару та вартість цих витрат додатково підтверджується витребуваними судом та дослідженими у судовому засіданні договорами на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом та заявками на перевезення вантажу автотранспортом (том 11, а.с. 1-283, том 12, а.с. 1-226, том 13, а.с. 1-208, том 14, а.с. 1-243, том 15, а.с.1-239, том 16, а.с. 1-155).

Більше того пунктом 2.7 розділу ІІ "Правила заповнення ДМВ. Правила заповнення граф ДМВ посадовою особою митного органу" Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" передбачено, що якщо в митного органу відсутні зауваження щодо заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості, відсутні підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, то в основному аркуші ДМВ учиняється запис "митну вартість визнано".

У ході розгляду справи встановлено, що під час митного оформлення імпортованого позивачем товару в митного органу не було зауважень щодо правильності визначення митної вартості оцінюваного товару, а вищезазначені первинні бухгалтерські документи, в тому числі довідки про транспортні витрати, бралися до уваги без будь-яких застережень.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що ПрАТ "Вінницяпобутхім" правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства не включало до митної вартості оцінюваних товарів витрати на їх транспортування після ввезення на митну територію України, оскільки такі витрати документально підтверджені та піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність достатніх правових підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 08.07.2014 року № 000026/2206 та № 000027/2206. Відтак, позов ПрАТ "Вінницяпобутхім" належить задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 08.07.2014 року № 000026/2206 та № 000027/2206.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Вінницяпобутхім" (ідентифікаційний код 30684913) сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович