Справа № 826/855/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/855/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П, Ключковича В.Ю.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, Державної реєстраційної служби України, третя особа: Бучанське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Бучанського управління юстиції про визнання протиправними дій, скасування рішення від 20.11.2014 №17350848 та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, Державної реєстраційної служби України, третя особа: Бучанське управління юстиції, в особі реєстраційної служби Бучанського управління юстиції про:

- визнання протиправними дій Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича щодо винесення рішення №17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно;

- скасування рішення №17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно - приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв.м. по АДРЕСА_1, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Сидорчуком Андрієм Вікторовичем;

- зобов'язання державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" від 30.10.2014 за реєстраційним номером НОМЕР_2 про здійснення реєстрації права власності на майно - приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв.м. по АДРЕСА_1;

- зобов'язання державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича провести державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно - власність: приватна, нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв.м. по АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити даний позов в повному обсязі .

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся із заявою від 30.10.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою для подання такої заяви було рішення Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 22-ц/780/1526/14, яким визнано за публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» право власності на приміщення: АДРЕСА_1.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно за наслідками розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2014 про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20.11.2014 № 17350848.

Вказане рішення відповідача обґрунтоване тим, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим законодавством, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Крім того, зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний активний реєстраційний запис про право власності на приміщення НОМЕР_1 за іншою особою (відповідачем у судовій справі, але на підставі рішення суду). При цьому, подані документи та відомості з ДРРПНМ містять суперечності, які не узгоджуються між собою щодо відомостей, які визначені пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, а саме: щодо площі приміщення.

Як вбачається з наданої відповідачем інформації з Державному реєстрі прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 20.11.2014 в реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься реєстраційний запис НОМЕР_3, відповідно до якого право власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, оформлене на ОСОБА_5

Також, рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 22-ц/780/1526/14 було залишено в силі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.12.2013 у справі № 22-ц/780/1526/14, яким скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 07.06.2012, а саме: на приміщення НОМЕР_1 площею 86,8 кв. м., видане ОСОБА_5 Також скасовано рішення виконкому Бучанської міської ради від 22.05.2012 № 803 «Про надання дозволу на оформлення правової документації на нежитлове приміщення».

Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 22-ц/780/1526/14 установлено, що ОСОБА_5 здійснено дії щодо незаконної реконструкції належних банку приміщень, у результаті чого було створено приміщення площею 86,8 кв. м., в якому надалі органами БТІ присвоєно відповідну нумерацію. Також, ОСОБА_5 звернулась до виконавчого комітету Бучанської міської ради з заявою про зміну нумерації та оформлення нової документації на приміщення, які належали на праві власності банку. Виконавчим комітетом прийнято рішення щодо зворотної (обопільної) зміни розташованих на різних поверхах нумерації приміщень з НОМЕР_1 на НОМЕР_5 та з НОМЕР_5 на НОМЕР_1, в результаті чого ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на розташоване на першому поверсі приміщення, яке належало ПАТ «Банк «Київська Русь» НОМЕР_1 (до перенумерації НОМЕР_5). Як зазначено вище, вказане свідоцтво ОСОБА_5 скасовано.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване ще одне, крім спірного, приміщення НОМЕР_1 площею 12,8 кв. м., яке знаходиться на третьому поверсі.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність за адресою: АДРЕСА_1 ще одного приміщення під НОМЕР_1 площею 12,8 кв.м. не впливає на цей спір та на права Пат «Банк «Київська Русь» щодо реєстрації права власності на приміщення під НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 86,8 кв. м., встановлене судовим рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 22-ц/780/1526/14.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів скасування запису НОМЕР_3 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20.11.2014 № 17350848 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам цієї справи, колегія суддів не погоджується зі вказаними висновками суду першої інстанції та виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегією суддів на підставі установлених судовими рішеннями у справі № 22-ц/780/1526/14 обставин, встановлено необґрунтованість рішення № 17350848 про відмову позивачу у реєстрації права власності на майно з підстав суперечності стосовно площі приміщення НОМЕР_1, оскільки позивачем було надано заяву щодо реєстрації на підставі судового рішення нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 86,8 кв. м., яке відмінне від приміщення площею 12,8 кв.м. за цією ж адресою.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Особливості процедури проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868(далі - Порядок).

Відповідно до пункту 37 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як установлено в ході розгляду цієї справи, підставою для подання позивачем заяви про державну реєстрацію прав було рішення Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 22-ц/780/1526/14, яким визнано за Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» право власності на приміщення НОМЕР_1 площею 86,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У своїй заяві ПАТ «Банк «Київська Русь» просило відповідача зареєструвати право власності саме на приміщення НОМЕР_1 площею 86,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Тобто заявлене позивачем право повністю відповідає документам (судовому рішенню), що його посвідчує.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість відмови державного реєстратора у державній реєстрації права власності позивача на майно з посиланням на пункт 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Водночас,колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься не скасований реєстраційний запис НОМЕР_3, відповідно до якого право власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, оформлене на ОСОБА_5, оскільки чинне законодавство можливість здійснення чергового реєстраційного запису про право власності за новим власником не ставить в залежність від факту скасування попереднього реєстраційного запису щодо права власності на майно. Крім того, зі змісту рішення Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 22-ц/780/1526/14, яке надавалось позивачем під час подання заяви відповідачу, чітко вбачається спір про право власності на приміщення НОМЕР_1 площею 86,8 кв.м. між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_5, за результатами розгляду якого в судовому порядку право на це приміщення визнано за позивачем.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення відповідача № 17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно є протиправним, оскільки прийнято державним реєстратором всупереч чинному законодавству України.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидорчук А.В. щодо винесення рішення №17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно; скасування рішення № 17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв.м., прийняте державним реєстратором Сидорчуком А.В. та про зобов'язання державного реєстратора Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» від 30.10.2014 за реєстраційним № НОМЕР_2 про здійснення реєстрації права власності на майно приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв. м. по АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, від так завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» про зобов'язання державного реєстратора Державної реєстраційної служби України провести державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно - власність: приватна, нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв. м. по АДРЕСА_1, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Ураховуючи встановлені обставини справи та положення норм чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова суду першої інстанції ухвалена з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому вбачаються підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким адміністративний позов ПАТ «Банк «Київська Русь» слід задовольнити частково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, Державної реєстраційної служби України, третя особа: Бучанське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Бучанського управління юстиції про визнання протиправними дій, скасування рішення від 20.11.2014 №17350848 та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича щодо винесення рішення від 20.11.2014р. №17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно.

Скасувати рішення від 20.11.2014р. №17350848 про відмову у реєстрації права власності на майно - приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв.м. по АДРЕСА_1, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Сидорчуком Андрієм Вікторовичем.

Зобов'язати державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" від 30.10.2014р. за реєстраційним номером НОМЕР_2 про здійснення реєстрації права власності на майно - приміщення НОМЕР_1 загальною площею 86,8 кв.м. по АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.