Справа № 810/1625/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року 810/1625/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 15 год. 20 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г. при секретарі: Васковець М.С., за участю представників позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування рішень,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ФОП Ягодинська Аліна Олегівна з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.03.2015 року № та рішення про застосування фінансових санкцій від 31.03.2015 року №00006/10-08-21-00/32.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.03.2015 року працівниками Головного управління ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку бару (розташованого в АДРЕСА_1) фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за результатом якої складено Акт від 12.03.2015 року №376/10-36-21/НОМЕР_1.

Вказаним Актом встановлено факт реалізації пачки цигарок «Marlboro» виробництва ПрАТ «Філіп Морріс Україна» за ціною вищою від максимально роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, невидача фіскального чеку або іншого розрахункового документу при продажі вказаної пачки цигарок, а також зберігання пляшки лікеру «Amaretto Madruzzo» 0.7л., без марки акцизного податку встановлено зразка.

За результатом розгляду Акту перевірки Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області винесено наступні рішення: податкове повідомлення - рішення від 31.03.2015 року № яким на підставі п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн. за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 вказаного Закону (невидача фіскального чеку або іншого розрахункового документу при продажі пачки цигарок); рішення про застосування фінансових санкцій від 31.03.2015 року №00006/10-08-21-00/НОМЕР_1 яким на підставі абз. 13 та 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано фінансову санкцію в розмірі 27000,0 грн. за порушення вимог ст. 11 та 111 вказаного закону ( факт реалізації пачки цигарок «Marlboro» за ціною вищою від максимально роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів та зберігання пляшки лікеру «Amaretto Madruzzo» без марки акцизного податку .

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 вважає зазначені вище рішення податкового органу незаконними і неправомірними та такими, які підлягає скасуванню в судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 03.06.2015 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що податкове повідомлення - рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2015 року № та рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування фінансових санкцій від 31.03.2015 року №00006/10-08-21-00/32 є правомірними та не підлягають скасуванню, тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в запереченнях від 03.06.2015 року просить суд розгляд справи здійснити без участі представника відповідача.

За даних обставин суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона здійснює свою господарську діяльність в одному приміщенні з ОСОБА_2. Вказана в Акті громадянка ОСОБА_7, не перебуває та ніколи не перебувала у трудових відносинах з позивачем, не здійснювала розрахункові операції в барі де провадить господарську діяльність ОСОБА_2, а проходила в неї стажування один місяць, після чого вирішила не укладати трудову угоду. ОСОБА_6, також, зазначила, що вона було присутня 12.03.2015 року коли до ОСОБА_2 прийшли перевіряючі, відділ алкогольної та тютюнової продукції в цей день не працював, оскільки, як їй відомо, касовий апарат СПД ОСОБА_2 знаходився у сервісному ремонті, контрольної закупки перевіряючими проведено не було, вони замовили піцу і пішли.

Також свідок пояснила, що під назвою «Мальборо» нею здійснюється реалізація салату «Мальборо», ціна за який становить 21 грн. 00 коп., рахунки офіціанта, на які посилаються в акті перевірки були її і складала їх вона, на підтвердження чого надала калькуляцію на приготування салату «Мальборо» в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_3», меню та Рахунок.

Згідно Рахунку №29 від 10.03.2015 року нею було реалізовано салат «Каліфорнія» та напій «Лате», а згідно Рахунку №39 від 11.03.2015 року було реалізовано салат «Мальборо».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представника позивача та свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, зареєстрована як фізична особа - підприємець 11.06.2012 року та має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями Серії НОМЕР_2, термін дії якої з 14.02.2015 року по 13.02.2016 року .

Працівниками ГУ ДФС у Київській області 12.03.2015 року згідно направлень від 11.03.29015 року №792 та 793, та у відповідності до наказу ГУ ДФС у Київській області від 26.02.2015 року №64 «Про проведення фактичний перевірок» проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою діяльність ОСОБА_2.

За результатами проведеної фактичної перевірки 12.03.2015 року було складено Акт фактичної перевірки (бланк за №000835), зареєстрований у ГУ ДФС у Київської області в журналі реєстрації актів перевірок за номером №376/10-36-21/НОМЕР_1.

В ході проведення перевірки встановлено факт реалізації пачки цигарок «Marlboro» виробництва ПрАТ «Філіп Морріс Україна» за ціною вищою від максимально роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, невидача фіскального чеку або іншого розрахункового документу при продажі вказаної пачки цигарок, а також зберігання пляшки лікеру «Amaretto Madruzzo» 0.7 л., без марки акцизного податку встановленого зразка.

За результатами розгляду Акту перевірки Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області винесено наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення від 31.03.2015 року № яким на підставі п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн. за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 вказаного закону (невидача фіскального чеку або іншого розрахункового документу при продажі пачки цигарок);

- рішення про застосування фінансових санкцій від 31.03.2015 року №00006/10-08-21- 00/НОМЕР_1 яким на підставі абзацу 13 та 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано фінансову санкцію в розмірі 27000,0 грн. за порушення вимог ст. 11 та 11-1 вказаного закону (факт реалізації пачки цигарок «Marlboro» за ціною вищою від максимально роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів та зберігання пляшки лікеру «Amaretto Madruzzo» 0.7 л., без марки акцизного податку встановленого зразка).

Позивач не погоджуючись з зазначеними вище рішеннями податкового органу оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пункт 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України визначає, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

Згідно п.80.5 ст. 80 Податкового Кодексу України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Тобто, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення перевірки, зазначені наказ, направлення та службові посвідчення не були вручені позивачу чи уповноваженим особам позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 11.03.2015 року було складено Акт відмови від підпису у направленні на перевірку №376/10-36-21/НОМЕР_1, згідно якого офіціант ОСОБА_7 відмовився від підпису у направленні на перевірку без пояснення причин.

Як встановлено у судовому засіданні, а саме з пояснень свідка ОСОБА_6 вказана в Акті громадянка ОСОБА_7, не перебуває та ніколи не перебувала у трудових відносинах з позивачем, не здійснювала розрахункові операції в барі де провадить господарську діяльність ОСОБА_2, а проходила стажування у ОСОБА_6, яка проводить господарську діяльність в одному приміщенні з ОСОБА_2

Наведене свідчить, що відповідачем було порушено норми Податкового кодексу України щодо порядку проведення фактичної перевірки.

В свою чергу, дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами перевірки.

Фактично про проведення вказаної перевірки позивачу стало відомо лише при отриманні супровідного листа від 13.03.2015 року №471/14/10-36-21-01, яким було направлено позивачу другий примірник акта перевірки від 12.03.2015 року №376/10-36- 21/НОМЕР_1.

Як вбачається з Акту перевірки, перевірка проведена в присутності бармена - ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою АДРЕСА_2.

Проте, судом встановлено, що вказана в акті громадянка ОСОБА_7, не перебуває та не перебувала у трудових відносинах з позивачем, тому не має відношення до господарської діяльності яку провадить ОСОБА_2 в барі розташованому в АДРЕСА_1.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 2270/10364/11 від 17 січня 2012 року. Скасовуючи рішення Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Хмельницькій області про застосування фінансових санкцій, суд апеляційної інстанції виходив з того, що особа яка здійснила продаж цигарок, не перебуває у трудових відносинах з позивачем, а відтак не має відношення до його господарської діяльності.

Також, не знайшов підтвердження у судовому засіданні факт продажу пачки цигарок «Marlboro» виробництва ПрАТ «Філіп Морріс Україна» за ціною (21,0 грн.) вищою від максимально роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

Як слідує з Акту перевірки, відповідач посилається на Рахунок офіціанта №29 від 11.03.2015 року, проте такий рахунок позивачем за таким номером та датою на продаж цигарок «Marlboro» не видавався. Рахунок офіціанта за №29 від 10.03.2015 року видавався на продаж зовсім іншої продукції (не підакцизних товарів) іншим суб'єктом господарювання, а саме ОСОБА_6 яка проводить господарську діяльність в одному приміщенні з ОСОБА_2.

Згідно Рахунку №29 від 10.03.2015 року ОСОБА_6 було реалізовано салат «Каліфорнія» та напій «Лате», а згідно Рахунку №39 від 11.03.2015 року було реалізовано салат «Мальборо».

Як вбачається з пояснень ОСОБА_6 та з наданих нею з калькуляції, меню та рахунку, під назвою «Мальборо» нею в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_3» здійснюється реалізація салату «Мальборо», ціна за який становить 21 грн. 00 коп.

Крім того, судом встановлено, що у зв'язку з виходом з ладу (помилка 11) Реєстратора розрахункових операцій - MINI Т400МЕ, №ПБ, який використовується ОСОБА_2 та з метою проведення інвентаризації товарно - матеріальних цінностей, відділ алкогольної та тютюнової продукції з 10.03.2015 року по 11.03.2015 року не працював, що підтверджується записом від 10.03.2015 року в книзі обліку розрахункових операцій №/3 та наказом суб'єкта господарювання.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі- продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Згідно з п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 № 614, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296, визначено форму і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб'єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до п. 3.1 цього Положення фіскальний касовий чек на товари (послуги) - це розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Форма № ФКЧ-1 касового чека наведена в додатку. Згідно з п. 3.2 даного Положення для касового чека визначено обов'язкові реквізити, які він повинен містити, зокрема, назву та адресу господарської одиниці.

Відповідно, документом, підтверджуючим факт продажу цигарок «Marlboro» мав би бути фіскальний чек або інший розрахунковий документ, який в розумінні ст. 70 КАС України був би належним доказом і який не було надано відповідачем суду.

Отже, судом встановлено, що Рахунок офіціанта за №29 від 10.03.2015 року, який зазначений в Акті перевірки і прийнятий до уваги відповідачем не належить позивачу, виписаний не на продаж цигарок «Marlboro» та не є розрахунковим документом, оскільки не відповідає вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України № 614 від 01.12.2000р.

Таким чином, суду не було надано відповідачем будь які докази, які б підтверджували факт реалізації позивачем цигарок «Marlboro» за вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2014 року К/9991/23169/11 (Справа №2а-26683/10/0570) та від 23 квітня 2014р. К/9991/15673/11 (Справа А27/443-07).

Отже, податкове повідомлення - рішення від 31.03.2015 року №, яким на підставі п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 1 грн. за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (невидача фіскального чеку або іншого розрахункового документу при продажі пачки цигарок) є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується висновку відповідача про зберігання позивачем лікеру «Amaretto Madruzzo» без марки акцизного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, позивач здійснює свою діяльність, на підставі ліцензії серії НОМЕР_2 виданої 11.02.2015 року ГУ ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що вказаний лікер «Amaretto Madruzzo» знаходився не на зберіганні, а в обігу на розлив в барі. Вказаний лікер був відкритий і тривалий час знаходився на реалізації (дата розливу алкогольного напою L03213A), а марка акцизного податку була пошкоджена під час відкриття пляшки з об'єктивних причин.

У подальшому лікер продавався порціями по 25, 50, 100 мг, залишок напою у пляшці становив близько 400 мл., тобто лікер багаторазово відкривався під час продажу алкогольного напою на розлив, в тому числі й для додавання до кави, приготування алкогольних коктейлів на основі газованих напоїв та соків з додаванням льоду та інших інгредієнтів.

В той же час слід зазначити, що в Акті перевірки не зазначено місце зберігання алкогольних напоїв (відсутні ідентифікуючі ознаки місця зберігання), не вказано чи призначались вони для продажу чи знаходились на реалізації на розлив.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (Закон №481/95-ВР).

За нормами абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За правилами частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Як передбачено в абзаці п'ятнадцятому частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

За визначенням у підпункті 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

У відповідності до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

При цьому за нормами пункту 226.1 статті 226 Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

У силу пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на не відкорковані напої, а на продаж повної (всієї) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм, натомість у разі реалізації у закладах алкогольних напоїв на розлив чинним законодавством не вимагається наявності марки акцизного податку на такій пляшці або іншій тарі.

Відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.

Також, слід зазначити, що чинним законодавством України жодним чином не регламентовано порядку збереження марок акцизного податку при реалізації продукції на розлив.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалах Вищого адміністративного суду України від 07.07.2014 року К/9991/13416/11 (справа №2а-13546/09/2670), від 08.09.2014 року К/9991/15752/12 (справа №2а-1870/4820/11) та від 20 жовтня 2014 року К/9991/79484/11 (справа №2а/1770/3156/11).

Отже, рішення про застосування фінансових санкцій від 31.03.2015 року №00006/10-08-21- 00/НОМЕР_1 яким на підставі абзацу 13 та 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано фінансову санкцію в розмірі 27000,0 грн. за порушення вимог ст. 11 та 11-1 вказаного закону (факт реалізації пачки цигарок «Marlboro» за ціною вищою від максимально роздрібних цін, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів та зберігання пляшки лікеру «Amaretto Madruzzo» 0.7 л., без марки акцизного податку встановленого зразка), також, є протиправним та підлягає скасуванню..

Згідно ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Представником позивача надано обґрунтовані пояснення та докази на їх підтвердження, щодо заявлених позовних вимог.

За таких обставин позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2015 року № та рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування фінансових санкцій від 31.03.2015 року №00006/10-08-21-00/32.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 19 червня 2015 р.