Справа № 2323/2231/12
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2323/2231/12 Головуючий у 1-й інстанції: Горобець О.К.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області на постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача - Управління праці і соціального захисту населення Шполянської РДА щодо відмови в нарахуванні мені відповідних доплат до заробітної плати за шкоду, яка виплачується громадянам, що проживають на територіях радіоактивного забруднення, яким виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та підсобного господарства, яка є громадянкою, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи в розмірі 30% мінімальної заробітної плати та однієї заробітної плати за проживання на забрудненій території у відповідності зі ст., ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Шполянської РДА здійснити перерахунок щомісячної доплати до моєї заробітної плати, який є громадянином, який потерпів від наслідків Чорнобильської катастрофи, в розмірі 30% мінімальної заробітної плати та однієї заробітної плати з 21 березня 2011 року і забезпечити її виплату без обмеження будь-яким строком та здійснювати щомісячно її нарахування і виплату у відповідності зі ст., ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної заробітної плати , який визначається Законом «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року адміністративний позов задоволено частково, шляхом визнання бездіяльності Управління праці і соціального захисту населення Шполянської райдержадміністрації Черкаської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної відповідної доплати до заробітної плати за шкоду, яка вплачується громадянам, що проживають чи працюють на територіях радіоактивного забруднення, яких виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та підсобного господарства в розмірі 30% мінімальної заробітної плати - протиправною, зобов'язання Управління праці і соціального захисту населення Шполянської райдержадміністрації Черкаської області, провести перерахунок щомісячної доплати заробітної плати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як громадянину, що працює на території радіоактивного забруднення в розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 21 березня 2011 року по 22 липня 2011 рік, у відповідності зі ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру заробітної плати, який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», судове рішення допущено до негайного виконання.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 належить до числа потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, перебуває на обліку в УПСЗН Шполянської РДА і одержує пенсію за віком.

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернулась із заявою до відповідача про здійснення перерахунку пенсії та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та 30 % мінімальної заробітної плати .

Однак, листом відповідача від 20.04.2011 № 681 у проведенні перерахунку їй відмовлено. Зокрема, свою позицію відповідач обґрунтував тим, що нарахування та виплата пенсії позивача проводиться відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок та виплату грошової допомоги та підвищення до пенсії відповідно до ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 21.03.2011 по 22.07.2011.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст. 39 Закону України № 796-ХІІ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищується на 1 мінімальну заробітну плату.

Згідно до частини першої ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянин, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю має право на щомісячну грошову допомогу у розмірі 30 % від мінімальної заробітної плати, в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства.

Проте, відповідачем неправомірно застосовувались положення підзаконних актів - постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 25.05.2008 № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає саме Закон України № 796-ХІІ, а не зазначені постанови Кабінету Міністрів України.

Однак, 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 7 ч. 1 якого Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними, підлягає застосуванню для розв'язання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій із них, що прийнята пізніше. У даному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI.

На реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 прийнята постанова № 745.

У рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що Кабінету Міністрів України делеговано право визначати порядок та розміри соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Підсумовуючи наведені правові норми, судова колегія дійшла висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії у відповідності до положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.07.2011 немає.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині здійснення прерахунку щомісячної грошової допомоги у відповідності до положень ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 21.03.2011 по 22.07.2012, суд першої інстанції не врахував те, що згідно ч. 3 прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", який набрав чинності 01 січня 2012 року, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Вищезазначена норма прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» змін не зазнавала, неконституційною не визнавалась, отже, підлягає застосуванню з часу набрання законом чинності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме 01.01.2012 є кінцевим строком, по який позивачу належить здійснювати виплати в розмірах встановлених ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Окрім того, оцінюючи доводи позивача щодо задоволення позовних вимог за період з 21.03.2011, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, КАС України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що виплати, передбачені приписами ст. ст. 37, 39 названого вище Закону мають щомісячний характер, то позивач повинна була дізнатися про виплату їй такої пенсії у менших розмірах, з моменту її призначення.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась з позовом 16.02.2012 (згідно штампу суду першої інстанції, а.с. 2), водночас доказів поважності пропущення строків звернення до адміністративного суду не подала.

Таким чином, судова колегія вважає, що на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги, в частині за період з 21.03.2011 по 15.08.2011 включно необхідно залишити без розгляду.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки позивачем пропущено відведений законодавцем шестимісячний строк на подання адміністративного позову, позовні вимоги в частині за період з 21.03.2011 по 15.08.2011 включно підлягають залишенню без розгляду, проте, така виплата з 16.08.2011 є можливим, лише, в частині щодо здійснення перерахунку у відповідності до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов'язання пенсійного органу виконати рішення суду негайно, з огляду на наступне.

Згідно абз. 2 пункту 10 частини першої ст. 256 КАС України, негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг - постанови у відповідних адміністративних справах не підлягають негайному виконанню.

Згідно пункту 8 частини шостої ст. 183-2 КАС України, у постанові, прийнятій у скороченому провадженні зазначається обов'язок відповідача виконати постанову негайно, крім постанови в адміністративній справі, передбаченій пунктом 2 частини першої цієї статті.

Відтак, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено негайного виконання постанов суду прийнятих у порядку скороченого провадження відповідно пункту 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги відповідача, скасуванні постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року та ухваленні нового рішення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2012 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 21 березня 2011 року по 15 серпня 2011 року включно - залишити без розгляду.

Визнати бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної відповідної доплати до заробітної плати за шкоду, яка вплачується громадянам, що проживають чи працюють на територіях радіоактивного забруднення, яких виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та підсобного господарства в розмірі 30% мінімальної заробітної плати - протиправною.

Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 перерахунок щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі передбаченому ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити відповідні виплати з 16.08.2011 по 01.01.2012, за виключенням виплачених сум за вказаний період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.