Справа № 330/196/15-а(2-а/330/10/2015)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" квітня 2015 р.справа № 330/196/15-а(2-а/330/10/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 17.02.2015 року у справі №330/196/15-а за позовом ОСОБА_1 до Голови Якимівської сільської ради Запорізької області Чишко Михайла Євгеновича про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови Якимівської сільської ради Запорізької області Чишко Михайла Євгеновича в якому просив

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті необхідних заходів по факту затоплення магазину, по забезпеченню життєдіяльності магазину, попередженню можливої небезпеки для людей, захисту їх здоров'я, збереженню матеріальних цінностей, під час розгляду та вирішення питання щодо звернення позивача від 16.04.2015 року про випадок надзвичайної ситуації в магазинці;

- визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного виконання його посадових обов'язків під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 16.01.2015 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не відсилання звернення позивача від 16.01.2015 року відповідному органу або посадовій особі;

- визнати протиправними дії відповідача щодо необ'єктивного розгляду фактів затоплення приміщення магазину, що викладені в зверненні позивача від 16.01.2015 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не визначення у відповіді на звернення позивача від 26.01.2015 року №52 посилання на Закон та не роз'яснення порядку оскарження відповіді.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 17.02.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсягу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсягу.

Дослідивши обставини по справі, вимоги апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 13 та 15 січня 2015 року відбулось затоплення приміщення магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності позивачу та підтверджується свідоцтвом про право приватної власності від 07.08.2001 року №323.

З метою усунення наслідків затоплення ОСОБА_1 16.01.2015 року звернувся до відповідача зі скаргою, в якій повідомляв про факт затоплення магазину та вимагав негайного вжиття заходів щодо ліквідації наслідків затоплення магазину та направлення до магазину комісії для розгляду факту затоплення та визначення розміру понесених позивачем збитків.

Листом від 26.01.2015 року №52 відповідачем повідомлено, що будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 виключено з переліку комунального майна селищної ради у відповідності до постанови Вищого адміністративного суду від 25.11.2014 року, у зв'язку з чим питання затоплення магазину та усунення наслідків такого затоплення повинні вирішуватись за рахунок коштів мешканців будинку.

Не погодившись з такою відповіддю, вважаючи її такою що порушує права та законні інтереси позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» забезпечення додержання законодавства на відповідній території щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань належить до компетенції голови сільської, селищної, міської ради.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно до приписів ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно до ст.. 20 Закону України «Про звернення громадян», якими визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Положеннями ч.3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Як вбачається з листа Виконавчого комітету Якимівської селищної ради від 26.01.2015 року №52, відповідь надана відповідачем у строк, передбачений законом, з дотриманням вимог щодо роз'яснення причини відмови у задоволенні вимог, викладених в заяві від 16.01.2015 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не дотримано вимоги Закону України «Про звернення громадян» щодо зазначення у відповіді порядку оскарження відмови, проте положення Закону не містять приписів, які вказують на обов'язкове скасування оскаржуваного рішення або визнання протиправними дій суб'єкту владних повноважень внаслідок не дотримання вимоги щодо вказівки на порядок оскарження відповіді суб'єкту владних повноважень на звернення громадянина..

Щодо доводів скаржника про невиконання відповідачем наданих законом повноважень щодо усунення наслідків затоплення колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно рішення «Про перелік об'єктів комунального майна Якимівської селищної ради», на підставі Постанови Вищого Адміністративного суду України від 25.11.2014 року, будинок АДРЕСА_1 виключено з переліку комунального майна селищної ради.

За таких обставин, відповідач не повинен нести обов'язок щодо утримання даного будинку, внаслідок того, що останній не є об'єктом комунальної власності.

Посилання скаржника на те, що відповідачем не виконуються обов'язки, передбачені ст.. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

У відповідності до п. «б» ч.2 ст. 38 Закону до делегованих повноважень відповідача належить вжиття у разі надзвичайних ситуацій необхідних заходів відповідно до закону щодо забезпечення державного і громадського порядку, життєдіяльності підприємств, установ та організацій, врятування життя людей, захисту їх здоров'я, збереження матеріальних цінностей.

Згідно до п.24 ч.2 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб'єкті господарювання на ній або водному об'єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров'ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об'єкті, провадження на ній господарської діяльності.

З огляду на викладене, затоплення приміщення магазину не можна вважати надзвичайною ситуацією, а отже відповідач не повинен був в даному випадку реалізовувати надані законом повноваження щодо усунення наслідків надзвичайної ситуації.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що під час розгляду скарги ОСОБА_1 відповідач діяв на підставі та у спосіб передбачений законом, в межах наданої законом компетенції.

Відповідно висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову є правомірними та обґрунтованими, рішення винесене з повним встановленням обставин по справ та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 17.02.2015 року у справі №330/196/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 17.02.2015 року у справі №330/196/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай