Справа № 804/5537/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 р. Справа № 804/5537/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гуцал А.В.,
за участю: представника відповідача - Ткачук Ю.А., довіреність № 1 від 14.01.2015 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області,
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі,
про зобов'язання вчинити певні дії.
Обставини справи: До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі Дніпропетровської області з вимогою: зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі Дніпропетровської області прийняти до заліку витрати, що підлягають відшкодуванню за грудень 2014 року, на користь Управління Пенсійного фонду України в м. м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, на суму 1504,30 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 р. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області було здійснено виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджується списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності за грудень 2014 року. У зв'язку з невідшкодуванням відповідачем виплачених пенсій ускладнюється виконання Пенсійним фондом України одного з основних завдань - збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат. Таким чином, відповідач повинен включити до актів щомісячної звірки витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення в обґрунтування яких зазначив, що суми страхових внесків були виплачені відповідачем громадянам, з якими страхові нещасні випадки сталися поза межами України за часів незалежності України, а Фонд здійснює відшкодування виплачених сум в межах України. Крім того, позивач не зробив належного розрахунку спірної суми та просить прийняти до заліку витрати пов'язані з виплатою пенсій по інвалідності, які виплачені вимушеним переселенцям, хоча такі кошти не можуть ставитися до заліку, так як зазначені громадяни на обліку у відділенні Фонду не перебувають, а особові справи цих потерпілих перебувають на обліку в інших відділеннях Фонду, які є окремими самостійними юридичними особами, тому відділення Фонду в даному випадку є неналежним відповідачем. Процедура відшкодування витрат пенсій вимушеним переселенцям не за місцезнаходженням особової справи потерпілого, ще не визначена законодавством, тому такі позовні вимоги незаконні та передчасні.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачу надавалися списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року для проведення розрахунків.
Згідно Акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року у кількості 153 особи, виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі Дніпропетровської області прийнято до заліку список осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у грудні 2014 року у кількості 147 осіб.
Згідно з таблицею розбіжностей до акту щомісячної звірки витрат за грудень 2014 року відповідачем не врахована сума витрат на виплату пенсій громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в держава СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну у розмірі 202,86 грн. Крім цього, відповідачем не врахована сума витрат на виплату пенсій тимчасово переселеним особам у розмірі 1301,44 грн. Загальна сума розбіжності становить 1504,30 грн.
Розглянувши вимоги позивача про зобов'язання відповідача включити до актів щомісячної звірки витрати УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на виплату та доставку пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року на загальну суму 1504,30 грн., суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України "Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №16/98-ВР від 14.01.1998 року (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 16/98-ВР) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Відповідно до статті 4 Закону № 16/98-ВР в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Статтею 12 Закону № 16/98-ВР передбачено, що спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду.
За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Закону № 16/98-ВР надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.
Ураховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до ст. 25 Основ є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105-ХІV від 23.09.1999 року (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1105-ХІV) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні; організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1105-ХІV якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 1105-ХІV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.
При цьому, право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.
Як вбачається з абз. 7 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.
Отже, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.
Якщо ж нещасний випадок мав місце після розпаду СРСР, на території колишніх його республік, а зараз - незалежних країн, що входять до складу Співдружності Незалежних держав, то ці правовідносини повинні регулюватися з особливостями, визначеними Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ним трудових обов'язків, підписана 9 вересня 1994 року державами колишнього СРСР (Азербайджан, Вірменія, Білорусія, Грузія, Казахстан, Киргизія, Молдова, Росія, Таджикистан, Узбекистан, Україна).
Відповідно до ст. 2 вказаної Угоди відшкодування шкоди, заподіяної робітнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у томі числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням робітниками трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті провадиться роботодавцем Сторони, законодавство якої розповсюджується на робітника в момент отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.
У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку, що Фонд у даному випадку не є належним відповідачем, так як сфера дії Закону № 1105-ХІV розповсюджується на громадян, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено із законодавством СРСР або законодавством України, а в даному випадку право на отримання відшкодування шкоди встановлено законодавством інших держав.
Разом з тим, обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права, суд вважає таким, що не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених витрат.
Механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування він нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій в зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (надалі - Порядок), який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4, та зареєстровано у Міністерстві Юстиції України 16.05.2003р. за № 376/7697.
Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.
У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України мають вирішуватися вимоги про стягнення відповідних сум в судовому порядку, а не вимоги про підписання актів звірки чи вчинення відповідних дій по прийняттю до заліку.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, враховуючи приписи вищенаведених норм чинного законодавства, з огляду на відсутність висновків МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок смерті та нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, а також актів про нещасні випадки та свідоцтв про смерть, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні, яке відбулось 19.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанову оформлено та підписано 25.05.2015 року.
На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 158 -163, 167 КАС України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко