Справа № 804/19319/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокусправа № 804/19319/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі № 804/19319/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся з позовом до Реєстраційної служби Державної реєстраційної служби України Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Відповідач), у якому просив визнати бездіяльність Відповідача протиправною та зобов'язати провести державну реєстрацію права власності на ? частку квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та внести відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначав, що з огляду на наявність рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2013 р. та ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2014 р., у державного реєстратора не було визначених законом підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації права власності на належне йому майно. Відносно перебування квартири у іпотеці зазначив, що приписи ст..12 закону України «Про іпотеку» в частині заборони на відчуження предмета іпотеки до даних правовідносин не застосовуються, оскільки має місце переоформлення права власності на нерухомість, надану в іпотеку, на підставі рішення суду. (а.с.3-6)

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що на об'єкт, який підлягає реєстрації, перебуває в іпотеці та на ньому є обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, накладене ПАТ КБ «Приватбанк», а згода іпотеко держателя на переоформлення права власності на іншу особу не отримана. (а.с.31-32).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з огляду на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року та прийняти нову, якою задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував на те, що судом першої інстанції не було враховано приписи п.5 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та п.10 ст. 37 Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до яких державна реєстрація прав на нерухоме майно має проводитись на підставі рішень судів, які набрали законної сили, та самі такі рішення є правовстановлюючими документами. При цьому Закон України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» не передбачає такої підстав для відмови у проведенні реєстраційних дій як наявність заборони відчуження та арешту нерухомого майна, а відмова з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. (а.с.37-40)

Державна реєстраційна служба України Дніпропетровського міського управління юстиції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Зазначали, що всупереч приписам п.40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заявником не було надано документ, який підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передання на іншому речовому праві такого майна. Просили розглядати справу без їх участі. (а.с.48-50).

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити із підстав, у ній зазначених. Вважає, що хоча квартира і знаходиться в іпотеці та іпотекодержатель не надавав згоди на переоформлення ? частини квартири на нього, однак така згода і не потрібна, оскільки є судове рішення з даного питання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. (а.с.11-12,14-17

Ухвалою цього ж суду від 11 квітня 2014 року було роз'яснено рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року та зазначено, що необхідно вважати, що за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,20 кв.м, житловою площею 27.5 кв.м, яка складається з: приміщень: 1 - коридор загальною площею 4,6 кв.м, 2 - комора загальною площею 0,3 кв.м, з - ванна загальною площею 2,1 кв.м., 4 - туалет загальною площею 1,2 кв.м., 5 - кухня загальною площею 7,5 кв.м., 6 - кімната 10,5 кв.м., 7 - кімната загальною площею 17,0 кв.м., І лоджія загальною площею 2,0 кв.м. (а.с.10)

З метою реєстрації права власності на 1/2 частини квартири позивач звернувся до Державної реєстраційної служби України Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішенням від 14 листопада 2014 року № 17209191 державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 відмовив позивачу у реєстрації права власності на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1, із посиланням на невідповідність поданих документів вимогам, встановленим законодавством. (а.с.24)

В обґрунтування свого рішення державний реєстратор зазначив, що всупереч приписам п.40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заявником не було надано документ, який підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передання на іншому речовому праві такого майна. При цьому у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в наявності є записи про обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно.

Незгода Позивача із вказаним рішенням та зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості і є предметом даного спору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що на об'єкт, який підлягає реєстрації, перебуває в іпотеці та на ньому є обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, накладене ПАТ КБ «Приватбанк», а згода іпотеко держателя на переоформлення права власності на іншу особу не отримана..

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.4 ч.1 вказаної статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено ,зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Пунктом 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868, встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Таким чином, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, заявник зобов'язаний подати документи, які передбачені чинним законодавством, а державні реєстратори зобов'язані встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства, а також перевірити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор зобов'язаний при здійснення державної реєстрації встановити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, встановити наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Позивачем не заперечується факт перебування спірного нерухомого майна у іпотеці та не спростовується того факту, що при зверненні до Відповідача для проведення реєстрації права власності на належну Позивачу частину нерухомого майна, ним не було надано документ, що підтверджує факт надання згоди іпотекодержателем (ПАТ КБ «Приватбанк») на відчуження нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці.

При цьому державним реєстратором було встановлено наявність записів про обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, а у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону.

При цьому колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутись до Відповідача з належно оформленою заявою щодо реєстрації права власності із наданням всіх необхідних додаткових документів у відповідності до приписів Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст.. 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі № 804/19319/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у порядку та строки, визначені статтею 212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 19 червня 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко