Справа № 308/6505/15-а
Суддя: Стефанишин М. М.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2015 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Стефанишин М.М.

при секретарі - Савчур С.В.

з участю представника позивача Чопського прикордонного загону - Балог О.Ю.

відповідача - ОСОБА_4

перекладача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 19 травня 2015 року , на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, відповідач був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону із України в Словацьку Республіку в складі групи осіб на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» .

Відповідач територію України не покинув, в зв'язку з відсутністю у нього документів, що дають право на перетин Державного кордону як України так і інших країн та достатніх коштів, у зв'язку з чим Чопський прикордонний загін змушений був звернутись до суду з позовом про примусове видворення громадянина Афганістану ОСОБА_4, за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача Чопського прикордонного загону - Балог О.Ю. позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив ,що він мешкає у провінції Кундуз, Афганістан, однак таліби вбили всіх його родичів. В живих залишився лише він один, однак йому також погрожували вбивством, позов він не визнає та просить суд не видворяти його за межі України, тому що вважає що є пряма загроза його життю.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2015 року, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, відповідач був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону із України в Словацьку Республіку в складі групи осіб на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний».

Згідно вимог п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 « Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як зазначено у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Громадянин Афганістану, ОСОБА_4 перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. У встановленому законом порядку за отриманням статусу біженця не звертався, оскільки не мав часу для цього, проте зазначив, що він проживав у провінції Кундуз, Афганістан, однак таліби вбили всіх його родичів. В живих залишився лише він один, однак йому також погрожували вбивством. Просить його не видворяти до Афганістану, тому що вважає що є пряма загроза його життю.

Судом встановлено, що відповідно до керівних принципів УВКБ ООН щодо оцінки потреби в міжнародному захисті осіб, які шукають притулок із Афганістану 17.12.2010, стор. 41 російського перекладу «Проведенный УВКБ ООН детальный анализ зафиксированных случаев потерь среди гражданского населения за период с 1 июля 2010 г. по 8 октября 2010 г. показывает, что более всего страдают от связанного с конфликтом неизбирательного насилия провинции Гильменд и Кандагар в южном регионе и Кундуз - в северо-восточном регионе.» Стор. 43-44 «С учетом сложности и нестабильности ситуации, заявления о предоставлении убежища, поступившие от афганцев, утверждающих, что они спасаются бегством от всеобщего насилия из других районов Афганистана, должны тщательно рассматриваться в каждом отдельном случае, с учетом представленных заявителем доказательств, а также другой актуальной и достоверной информации о месте прежнего проживания заявителя. В последнем случае принятое решение должно со всей очевидностью включать оценку того, действительно ли в месте прежнего проживания заявителя существует обстановка всеобщего насилия на момент вынесения решения. Следует отметить, что в ряде других провинций: Урузган, Забул, Пактика, Нангархар, Багдиз, Пактия, Вардак и Кундуз, - тоже отмечаются значительные колебания статистики нарушений безопасности. Уровень насилия, число потерь и вынужденных перемещений могут быть весьма значительны, в зависимости от активности вооруженных группировок и конфликтов с ISAF и афганскими войсками.»

З урахуванням викладеного суд вважає, що є громадянин Афганістану ОСОБА_4 в будь-якому разі не підлягає видворенню, оскільки підпадає під захист статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163,183-5, 256 ч. 2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. про примусове видворення.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду

Суддя М.М.Стефанишин