Справа № 823/1183/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року справа № 823/1183/15

м. Черкаси

11 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

при секретарі Попельнусі Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Смілянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, в якому позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного податку в розмірі 4 746,06грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, як фізична особа-підприємець, відповідно до норм Податкового кодексу України зобов'язаний вчасно та в повному обсязі сплачувати податки та збори, зокрема, єдиний податок, платником якого вій є. Відповідач свій обов'язок не виконує належним чином, внаслідок чого за ним рахується заборгованість зі сплати єдиного податку на загальну суму 4 746,06грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Позивач в судове засідання представника свого не направив, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без участі представника інспекції.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою, зазначеною в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 20700, Черкаська обл., с. Сміла, вул. К. Цеткін, 12, в судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив, заперечення на позов не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Частиною 1 статті 41 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області 03.05.2006 р., за ідентифікаційним номером НОМЕР_1 (а.с.6) та перебуває на обліку, як платник податків і зборів з 03.05.2006 р. за № 49-6991 в Смілянській ОДПІ, що підтверджується довідкою від 03.05.2006 р. № 919/29-052 (а.с.6, зворотній бік).

12.09.2013 р. ОСОБА_1 подав до Смілянської ОДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності, згідно з якою було обрано ставку єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати та ІІ групу платників єдиного податку (а.с.8).

З вищевказаної заяви вбачається, що відповідач обрав наступні види підприємницької діяльності:

- виробництво металевих дверей і вікон (КВЕД 25.12);

- інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованому магазині (КВЕД 47.19);

- інші види торгівлі поза магазином (КВЕД 47.99).

20.09.2013 р. відповідачу було видано свідоцтво серії Б № 614409, згідно якого він є платником єдиного податку (а.с.8).

Так, рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 22.12.2011 р. № 18-2/VI (яке діє на даний час) затверджено ставки єдиного податку на 2012 р. для першої та другої групи субєктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування обліку та звітності. Відповідно до цих рішень, фізичні особи-підприємці, які відносяться до ІІ групи платників єдиного податку сплачують фіксовану ставку єдиного податку, що становить 20% розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня податкового (звітного) періоду.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VIІ від 16.01.2014 р., а також ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIІІ встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 2014 та на 2015 роки, а саме: у місячному розмірі з 1 січня 1 218,00грн.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 повинен був сплачувати до місцевого бюджету щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця: 243,60грн. єдиного податку у 2014 та 2015 р.р. (1218,00грн. х 20% = 234,60грн.).

За даними карток особового рахунку платника податків (а.с.13-14), станом на час звернення з позовом до суду, розмір заборгованості відповідача по сплаті єдиного податку за червень 2014 р. з урахуванням переплати в розмірі 31,04грн. становить 212,56грн. (234,60грн. 31,04грн.), а з липня 2014 р. по березень 2015 р. - 2 192,40грн.

Матеріалами справи також встановлено, що 23.03.2015 р. посадовими особами Смілянської ОДПІ була проведена камеральна перевірка податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, про що складено акт № 521/23-04-17/НОМЕР_1 (а.с.9-10).

За несвоєчасну сплату та несплату єдиного податку у строки передбачені п.295.1 ст.295 ПК України, ФОП ОСОБА_1 були нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50% від ставок єдиного податку, які діяли в 2013, 2014 р.р. та діють в 2015 р. та, як наслідок, прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.04.2015 р. № НОМЕР_2 на суму 2 171,10грн. (а.с.11, зворотній бік), що було отримане відповідачем 06.04.2015 р. особисто.

Крім цього, вищевказаним актом перевірки ФОП ОСОБА_1 також нараховано штрафні санкції за несвоєчасне подання річної декларації платника єдиного податку. В результаті вчиненого порушення, Смілянською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.04.2015 р. № НОМЕР_3 на суму 170,00грн. (а.с.12), яке відповідач отримав також 06.04.2015 р.

У звязку з несплатою податкового зобовязання, Смілянською ОДПІ на адресу відповідача направлена податкова вимога форми «Ф» від 21.07.2014 р. № 617-25 на суму 456,16грн., яка отримана ОСОБА_1 24.07.2014 р. (а.с.8, зворотній бік).

У визначені законом терміни відповідач податкову вимогу не оскаржив, а загальну суму податкового боргу по єдиному податку в розмірі 4 746,06грн. не сплатила, що спонукало податковий орган звернутися до суду для стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (надалі ПК України).

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.4 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платник податків також зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п.49.2 ст.49 ПК України).

Пунктом 46.1 ст.46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п.49.1. ст.49 ПК України).

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст. 57 ПК України).

Суд також зазначає, що підпунктом 10.1.2 п.10.1 ст. 10 ПК України передбачено, що до місцевих податків і зборів належить єдиний податок.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку, що передбачено п. 299.1 ст. 299 ПК України.

У відповідності до п. 291.4. ст. 291 ПК України, до другої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: - не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; - обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Пунктом 293.1 ст. 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що передбачено п. 293.2 зазначеної статті.

У відповідності до п. 294.1 ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. (п.295.1 ст. 295 ПК України).

Пунктом 300.1 ст. 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що оскільки, податкове зобовязання по сплаті єдиного податку в сумі 4 746,06грн. не було сплачене відповідачем у встановлені законом строки, то таке зобовязання визнається податковим боргом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що відповідач, у встановлені законодавством строки не сплатив загальну суму податкового боргу по єдиному податку в розмірі 4 746,06грн. суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету через Смілянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Черкаській області податковий борг по єдиному податку на загальну суму 4 746 (чотири тисячі сімсот сорок шість) грн. 06 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 22.06.2015 року.