Справа № 820/20793/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р.Справа № 820/20793/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. по справі № 820/20793/14 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними рішень, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича (далі по тексту - відповідач-1 Уповноважена особа, Гончаров С.І.), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач -2, Фонд), в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд: визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича у включенні даних ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) "Планер"; визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича про визнання нікчемним Договору №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) "Планер", укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "УФС", оформлене наказом №6 від 18.11.2014 р. "Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів" (згідно Переліку до наказу); скасувати наказ №6 від 18.11.2014 р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича "Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів" в частині визнання нікчемним Договору №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) "Планер", укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "УФС"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича (м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8) включити дані ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1) до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) "Планер"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича (м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8) надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1), яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, м. Київ, бульв. Т. Шевченка, 33-Б) здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10.08.2011 р., адреса проживання: АДРЕСА_1) згідно до Договору №43690 від 03.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) "Планер" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі надали заперечення на апеляційну скаргу, виклали свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, сторонами надані заяви про розгляд справи в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (далі за текстом - ПАТ "КБ "УФС") та ОСОБА_1 був укладений договір №43690 банківського вкладу (депозиту) "Планер" (далі за текстом - Договір №43690). Відповідно до умов п.1.1. зазначеного договору ПАТ "КБ "УФС", в особі начальника відділення №2 у м. Донецьку Зарочинцевої Олени Василівни, приймає від вкладника грошові кошти в сумі 16724,17 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 08.08.2014 р. Згідно до п.1.2. Договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 8.00 процентів річних.

Датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок в Банку НОМЕР_3 (п. 1.3. договору).

Підпунктом 2.3.1 договору, зокрема встановлено, що вкладник зобов'язується протягом трьох днів з дати укладання цього договору внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний (депозитний) рахунок. Внесення суми вкладу оформлюється відповідним розрахунково-касовим документом, який підтверджує внесення (перерахунок) грошових коштів та зберігається у вкладника.

Іншого порядку внесення суми вкладу зазначеним договором не передбачено, додаткові угоди щодо вказаного договору відсутні.

Згідно платіжного доручення № ТR.57988.1104.85 від 03.07.2014 р. банк перевів грошові кошти з депозитного рахунку громадянина ОСОБА_5 № НОМЕР_4, який був відкритий у ПАТ "КБ "УФС" на користь ОСОБА_1, грошові кошти в сумі 16724,17 доларів США (198032, 72 грн.) на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_5, з призначенням платежу "Перерахування грошових коштів на депозитний договір № 43690 від 03.07.2014 р. ОСОБА_1".

На підставі постанови Правління НБУ № 491 від 14.08.2014 р. та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування № 69 від 14.08.2014 р. ПАТ "КБ "УФС" було визнано неплатоспроможним та з 15.08.2014 р. в ньому було запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію ПАТ "КБ "УФС" - Гончарова С.І.

Відповідно до постанови Правління НБУ № 717 від 10.11.2014 р. та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування № 119 від 13.11.2014 р. з 13.11.2014 р. у ПАТ "КБ "УФС" відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банку, Уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" призначено Гончарова C.І.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідачами доведено суду правомірність своїх дій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. № 4452 (далі - Закон № 4442).

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням №14 Виконавчої дирекції Фонду (далі - Положення № 14).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону № 4452 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 27 Закону № 4452, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону № 4452, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 37 Закону № 4452, Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право:

1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;

7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;

8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду;

9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;

10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі;

11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

З наведеної норми частини 2 ст. 38 зазначеного Закону, на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону № 4452, Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

При цьому, нормами Закону № 4452 не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі № 4452 зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними.

Тобто, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечує таке виявлення та фіксує даний факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст. 38 Закону № 4452, створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ "КБ "УФС", про що винесено наказ від 30.10.2014 року.

Під час перевірки робочою комісією встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого "дроблення" рахунку іншого клієнта, який володів значними коштами.

Зокрема, в платіжному дорученні платником вказаний ОСОБА_7

Як було встановлено у суді першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що у ОСОБА_5 було декілька рахунків (зокрема вкладних), загальний розмір коштів на яких перевищують обмежену гарантовану державою суму відшкодування 200000,00 грн. Інформація про стан рахунку ОСОБА_5 становить банківську таємницю в розумінні ст. ст. 60-62 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

В свою чергу, 03.07.2014 року між ПАТ "КБ "Український фінансовий світ" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу №43690, згідно якого Банк відкрив Позивачу вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 та зобов'язався прийняти від ОСОБА_1 вклад в розмірі 16724,17 доларів США. Згідно з п. 2.3.1. Договору саме Вкладник був зобов'язаний внести готівкою або безготівковим шляхом суму вкладу на вкладний рахунок.

Натомість, 03.07.2014 року замість ОСОБА_1 суму вкладу за договором банківського вкладу № 43690 від 03.07.2014 року було перераховано на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 не Вкладником, а ОСОБА_5, який в свою чергу перерахував ці кошти безпосередньо зі свого вкладного (депозитного) рахунку НОМЕР_4.203.

Колегія суддів звертає увагу на те, що умовами правочину, який є предметом даного спору, не передбачено можливості перерахування коштів на рахунок вкладника іншою особою, що також підтверджує обставини визнання його нікчемним.

З огляду на зазначене, власник грошового вкладу із значною сумою подрібнював (розбивав)/розподіляв свій вклад (грошові кошти на банківському рахунку) на суми до 200 000 гривень і цими подрібненими частками фактично "перекидав" кошти на рахунки інших довірених фізичних осіб, в тому числі і позивача. Після здійснення такої фінансової операції особа, на рахунок якої надходила грошова сума, фактично набувала гарантоване право на отримання коштів в сумі до 200 000 грн. безпосередньо від Фонду, а власник вкладу отримував перевагу перед іншими кредиторами Банку, що є порушенням п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Таким чином, відповідач-1 дійшов висновку, що вказані дії відбувались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а за рахунок отримання коштів безпосередньо від Фонду, тобто за рахунок державних коштів.

За результатами роботи вказаної Комісії, 10.11.2014 року складено протокол засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду визнати нікчемними правочини (договори) вкладів (депозитів), перелік яких наведено в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу.

З урахуванням висновків Комісії та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 237/14 від 18.11.2014 року, Уповноваженою особою Фонду наказом від 18.11.2014 р. № 6 визнано нікчемними правочини (договори) згідно з переліком.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до листа Слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в М.Києві від 20.01.15р. №50 відкрите провадження за №0017478 за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС", за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки реальних коштів позивачем не вносилось, то укладений договір між позивачем та ПАТ "КБ "УФС" є нікчемним.

З огляду на викладене, дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів щодо невключення позивача є правомірними, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачами доведено правомірність своїх дій, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. по справі № 820/20793/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Пянова Я.В. Зеленський В.В.