Справа № 826/8063/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2015 року № 826/8063/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад»
до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2014 р. № 001332220,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 р. № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 11.12.2014 р. № 1357/26-54-22-04/35199993 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 р. № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 94 626,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначив, що висновки відповідача є помилковими, оскільки фінансово - господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Укрбуд-Капітал» свідчать про встановлення зв'язку витрат по типовим операціям з придбання робіт, послуг у ТОВ «Укрбуд-Капітал», їх подальше використання у господарській діяльності позивача, отримання прибутку позивачем від проведених господарських операцій, а, отже, є реальними та відповідають їх економічному змісту.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що господарські операції позивача створені без наміру одержання економічного ефекту в результаті господарської діяльності платника, а тому оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питання дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Еліт-Фасад» при взаємовідносинах з ТОВ «Укрбуд-Капітал» за період з 01.09.2013 р по 31.12.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення:

- пп. 185.1 ст. 185, пп. 198.1, пп.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Еліт-Фасад» занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 75 701,00 грн., в т.ч. за вересень 2013 року на суму 3 733,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 17 167,00 грн., за листопад 2013 року на суму 21 468,00 грн., за грудень 2013 року на суму 33 333,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 11.12.2014 р. № 1357/26-54-22-04/35199993 та винесено податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 94 626,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 75 701,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18 925,00 грн.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві надано відповідь від 29.12.2014 р. № 29481/10/26-54-22-02-22, згідно якої висновки акту від 11.12.2014 р. № 1357/26-54-22-04/35199993 залишено без змін, а заперечення - без розгляду.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 12.03.2015 р. № 4093/10/26-15-10-05-35, яким податкове повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 16.04.2015 р. № 7929/6/99-99-10-01-04-25, яким повідомлення-рішення від 19.12.2014 р. № та рішення прийняте за результатами первинної скарги залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» зареєстровано Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією. Взято на облік у ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС та зареєстровано платником податку на додану вартість на підставі договору про сумісну діяльність № 31/10. Основним видом діяльності є організація будівництва будівель.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки відповідача стали фінансово-господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Укрбуд-Капітал».

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (учасник-1) та ТОВ «Еліт-Фасад» (учасник-2) укладено договір № 31/10 від 31.10.2012 р. про спільну діяльність. Відповідно до предмету договору, учасники за цим Договором зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи на основі об'єднання вкладів для досягнення спільної мети: будівництво житлового багатоквартирного будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом за адресою: АДРЕСА_1, введення об'єкту в експлуатацію та отримання у власність кожним з учасників площ об'єкту будівництва.

Відповідно до умов п. 6.2 договору учасники дійшли згоди розподілити результати спільної діяльності згідно з актом розподілу площ об'єкта будівництва, який є невід'ємною частиною договору.

З метою реалізації задач спільної діяльності учасниками здійснювались вклади у вигляді грошових коштів та майнових прав.

Фізична особа ОСОБА_1 в якості внеску у спільну діяльність передала право замовника будівництва Об'єкту будівництва (забудовника), а також право на забудову земельної ділянки площею 0,1994 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності.

На виконання умов вказаного договору, між ТОВ «Еліт-Фасад» (замовник) та ТОВ «Укрбуд-Капітал» укладено договір підряду № 18-09Е від 18.09.2013 р., відповідно до умов якого, замовник доручає і зобов'язується оплатити, а підрядник зобов'язується виконати комплекс робіт на об'єкті: Будівництво багатоквартирного будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду податкові накладні: від 25.09.2013 р. № 311, від 27.09.2013 р. № 347, від 10.10.2013 р. № 150, від 23.10.2013 р. № 347, від 04.11.2013 р. № 26, від 12.11.2013 р. № 192, від 19.11.2013 р. № 290, від 05.12.2013 р. № 63, від 09.12.2013 р. № 107; Договірну ціну на будівництво житлового багатоквартирного будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1, що здійснюється у 2013 році станом на 27.09.2013 р.; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2013 р.; акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 р., підсумкову відомість ресурсів (витрати - по факту) - вересень 2013 р., договірну ціну станом на 28.10.2013 р., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2013 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року, підсумкову відомість ресурсів (витрати - по факту) - жовтень 2013 року, договірну ціну станом на 09.11.2013 р., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2013 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року, підсумкову відомість ресурсів (витрати - по факту) - листопад 2013 року, договірну ціну на 2014 рік, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, підсумкову відомість ресурсів (витрати - по факту) - грудень 2013 року.

Оплата за виконані роботи підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 104-112 Том 1).

Право ТОВ «Укрбуд-Капітал» на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури підтверджується Ліцензією серія АЕ № 275592, виданою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Як вбачається позивачем декларувалися фінансово-господарські взаємовідносини за перевіряємий період, що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими деклараціями з податку на додану вартість (а.с. 139- 171 Том 1).

Роботи виконувалися на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт Житлового багатоквартирного будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі матеріалів в монтаж: від 05.09.2013 р., від 07.10.2013 р., від 07.11.2013 р., від 02.12.2013 р. свідчать про прийняття матеріалів до монтажу.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства, зроблені з огляду на використану інформацію з бази даних ІС «Податковий блок» згідно якої, ТОВ «Укрбуд-Капітал» має стан -9 направлено повідомлення про відсутність підприємства за місцезнаходженням.

Від СУ ФР ДПІ у Печерському районі м. Києва отримано службову записку від 12.12.2013 р. № 1704/26-55-07-02 відповідно до якої, в ході оперативного відпрацювання ймовірних «транзитерів», а саме: ТОВ «Укрбуд-Капітал» встановлено, що дане підприємство має ознаки «фіктивності», оскільки за місцем реєстрації не знаходиться. Фактично згідно з податковою звітністю у ТОВ «Укрбуд-Капітал» відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина. Інормація про чисельність працюючих відсутня.

Директором ТОВ «Укрбуд-Капітал» значиться гр. ОСОБА_2, який за місцем реєстрації не проживає, фактичне місцезнаходження останнього встановити не можливо.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що висновки відповідача не підкріплені належними доказами.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Укрбуд-Капітал» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Суд також враховує вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Укрбуд-Капітал» було зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На момент здійснення господарських операцій товариство мало статус платника податку на додану вартість.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не було враховано первинні документи позивача.

Висновки про сумнівність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укрбуд-Капітал» податковим органом були зроблені не у зв'язку з непідтвердженням товарності цих операцій, відсутністю чи неправильним складанням первинних документів або неналежним їх відображенням у бухгалтерському чи податковому обліку, а лише на підставі службової записки від 12.12.2013 р. № 1704/26-55-07-02, отриманої від СУ ФР ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Суд враховує наявну в матеріалах справи постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2014 р. по справі 826/4606/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 р, за позовом ТОВ «Укрбуд-Капітал» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Капітал" задоволено повністю. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві щодо здійснення заходів з метою проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Капітал", за результатами якої складено акт від 27 лютого 2014 року №611/26-55-22-1/38705704 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Укрбуд-Капітал" () щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 29.04.2013 по 31.01.2014 року". Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві вилучити з автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію, внесену на підставі акта від 27 лютого 2014 року №611/26-55-22-1/38705704 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Укрбуд-Капітал" () щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 29.04.2013 по 31.01.2014 року". Рішення набрало законної сили.

Крім того, позивачем не надано суду в якості доказу службової записки від 12.12.2013 р. № 1704/26-55-07-02, отриманої від СУ ФР ДПІ у Печерському районі м. Києва, а також доказів, які б свідчили про наявність вироку у кримінальній справі відносно директора ТОВ "Укрбуд-Капітал".

Враховуючи наведене, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни є підставою для застосування правових наслідків саме щодо цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Зазначена позиція узгоджується з Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2007 р. N К-24186/06.

При цьому, в акті перевірки відповідачем не наведено жодного доказу того, що укладені між позивачем і ТОВ «Укрбуд-Капітал» угоди суперечать актам цивільного законодавства чи свідчать про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання цих угод або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету тощо.

Викладене свідчить, що позивач, придбані у ТОВ «Укрбуд-Капітал» використав у подальших оподатковуваних операціях в межах своєї основної господарської діяльності.

Судом встановлено, що податковий кредит був сформований позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Укрбуд-Капітал», що не заперечується податковим органом.

Економічний ефект від здійснення господарської діяльності позивачем планувалося отримати від продажу побудованих житлових приміщень.

Отже, враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд не знаходить порушень чинного законодавства щодо оформлення первинних документів у фінансово - господарських взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «Укрбуд-Капітал», а тому вважає, що формування ТОВ «Еліт-Фасад» податкового кредиту з податку на додану вартість є правомірним, а нарахування позивачу сум з податку на додану вартість - протиправним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним нарахування позивачу сум з податку на додану вартість, то нарахування штрафних санкцій є також неправомірним.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване повідомлення-рішення від 29.12.2014 р. № 001332220 прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-72, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.12.2014 р. № 001332220.

3. Судові витрати в сумі 189,25 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук