Справа № 810/948/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/948/15 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС України у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6279-17/8 від 27.02.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № Ф-6279-17/8 від 27.02.2015 в частині визначення ФОП ОСОБА_2 обов`язку зі сплати боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 666,24 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію за віком (а.с. 10).

Крім того, ОСОБА_2 як громадянці, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, присвоєно статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії (копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.11.1996 (а.с. 10).

05.05.2005 позивача зареєстровано в якості фізичної особи - підприємця (копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 6).

У період з 01.07.2011 по 30.09.2011 та з 01.04.2012 по даний час позивачем обрано особливий спосіб оподаткування, обліку і звітності шляхом сплати єдиного податку, що підтверджується даними, наведеними у довідці відповідача № 1162/11/171 від 16.03.3015, свідоцтвах платника єдиного податку серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3, заяві позивача від 06.06.2011 про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, заяві позивача від 14.09.2011 про переведення на загальну систему оподаткування, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 7, 20, 21, 24-25, 26).

У лютому 2015 року Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, керуючись приписами статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010, визначила позивачу зобов`язання зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 2070, 56 грн та надіслала на його адресу вимогу № Ф-6279-17/8 від 27.02.2015 про сплату боргу (недоїмки) у наведеному вище розмірі.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що недоїмка з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування утворилась внаслідок непроведення позивачем як страхувальником, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, доплати до мінімального страхового внеску за ІІI квартал 2011 року (серпень-вересень 2011 року) у сумі 666, 24 грн, IV квартал 2011 року у сумі 1031, 99 грн та І квартал 2012 року (січень 2012 року) у сумі 372, 33 грн.

Законодавство України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 16/98-ВР від 14.01.1998 та прийнятих відповідно до них законів, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказана норма набрала законної сили 06.08.2011.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно абзацу 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У даному випадку положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потрібно розуміти в контексті з положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відтак, пенсія за віком може бути надана особі, яка не досягла пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за умови, якщо остання працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI визначені необхідні умови для звільнення від сплати єдиного внеску, а саме: особа обрала спрощену систему оподаткування і є пенсіонером за віком або інвалідом та отримує відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Положеннями вищевказаної статті не передбачено, що саме особи, яким надано пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», звільняються від сплати за себе єдиного внеску.

Занижений граничний вік виходу на пенсію осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не є підставою для висновку про виплату позивачу пенсії з інших підстав і він є пенсіонером в розумінні визначення поняття «пенсіонер», яке наводиться у статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом).

На неправомірність нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску вказують також норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991.

Статтею 2 визначені види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (пункт «б» статті 2 втратив чинність у частині призначення соціальних пенсій згідно із Законом України від 31.05.2005 № 2603-IV).

Згідно законодавства України у сфері пенсійного забезпечення є чотири різновиди трудових пенсій, в тому числі і пенсія за віком, яка і включає в себе пенсію за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, твердження апелянта про те, що у зв`язку з недосягненням фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 віку, з якого в силу приписів статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 призначається пенсія за віком, до неї не можуть бути застосовані положення частини четвертої статті 4 Закону України № 2464-VI, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Закон України № 2464-VI не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску усіх пенсіонерів за віком.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, за можливе дослідити надані - 28.05.2015 позивачем суду апеляційної інстанції докази (декларації про доходи) та надати їм належну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.10.2011 по 31.03.2012 ФОП ОСОБА_2 перебувала на загальній системі оподаткування, однак, з огляду на подані до суду апеляційної інстанції декларації про доходи, одержані за 2010-2011 роки позивач не отримувала дохід, а тому не мала зобов`язань зі сплати єдиного внеску за ІV квартал 2011 року - І квартал 2012 року (січень 2012 року) у розмірі 1404, 32 грн.

Тому, висновок суду першої інстанції стосовно наявності у позивача зобов`язання зі сплати єдиного внеску за ІV квартал 2011 року - І квартал 2012 року у розмірі 1404, 32 грн є помилковим, оскільки в даному випадку судом не перевірено всі обставини справи та не з'ясовано дану обставину, що призвело до неправильного вирішення справи.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2015 скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Скасувати вимогу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6279-17/8 від 27.02.2015.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 23.06.2015.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.