Справа № 805/1179/15-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р. Справа № 805/1179/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом прокурора Першотравневого району Донецької області в інтересах держави в особі Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

до Маріупольської філії державного підприємства «Укрветсанзавод»

про стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків на суму податкового боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 29036,09 гривень

Прокурор Першотравневого району Донецької області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з позовом до Маріупольської філії державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків на суму податкового боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 29036,09 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначив, що проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що відповідач - Маріупольська філія державного підприємства «Укрветсанзавод» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Станом на 10 березня 2015 року відповідач має заборгованість зі сплати єдиного внеску перед податковою інспекцією, яка становить 29036,09 гривень. Відповідачем порушені вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З метою погашення податкового боргу Мангуська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області винесла податкову вимогу № Ю-1082-25 від 07 серпня 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 07 серпня 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги; податкову вимогу № Ю-1082-25 від 03 вересня 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 03 вересня 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги, податкову вимогу № Ю-1082-25 від 03 жовтня 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 03 жовтня 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги, податкову вимогу № Ю-1082-25 від 04 листопада 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 04 листопада 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги, податкову вимогу № Ю-1082-25 від 05 грудня 2014 року, яка була надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом з повідомленням, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 17 лютого 2015 року, податкову вимогу № Ю-1082-25 від 04 січня 2015 року, яка була надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом з повідомленням, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 17 лютого 2015 року, податкову вимогу № Ю-1082-25 від 04 лютого 2015 року, яка була надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом з повідомленням, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 17 лютого 2015 року. Відповідачем порушено ст. 67 Конституції України та ст. 16 Податкового кодексу України. Проте, зазначені вище заходи не привели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вимоги п. 95.3 статті 95 Податкового кодексу України позивач просив суд стягнути з відповідача кошти з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, за податковим боргом зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 29036,09 гривень.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду надав клопотання від 22 червня 2015 року про розгляд справи в порядку письмового провадження. Також позивач повідомив про часткову сплату суми боргу в розмірі 3629,65 гривень та нарахування єдиного внеску в сумі 30339,54 гривень, проте заяв про збільшення чи зменшення позовних вимог не надає.

Прокурор до суду з'явився, через канцелярію суду надав клопотання від 23 червня 2015 року про те, що не заперечує про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - Маріупольська філія державного підприємства «Укрветсанзавод» є відокремленим підрозділом без права юридичної особи, державного підприємства «Укрветсанзавод», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та положення про філію (а.с. 10-15).

Державне підприємство «Укрветсанзавод» є юридичною особою, що підтверджується витягом ДП «Інформаційно-ресурсний центр» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та має відокремлений підрозділ Маріупольську філію державного підприємства «Укрветсанзавод» (а.с. 41-42). Слід зазначити, що юридична особа зареєстрована у м. Києві, вул. Бориса Грінченка, буд. 1 (а.с. 41).

Відповідач перебуває на обліку в Мангуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник податків з 18 березня 2013 року за № 8, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків форми № 4-ОПП від 08 квітня 2013 року № 002 (а.с. 16).

Даних, що відповідач знаходиться на обліку як платник єдиного внеску в Мангуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області прокурором не надано.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України передано органам доходів і зборів.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464), з наступними змінами і доповненнями.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Тобто, контролюючим органам, надано також право здійснення контролю за нарахуванням, повнотою і своєчасністю сплати єдиного соціального внеску.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування сплачується в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», як передбачено пунктом 307.2 статті 307 Податкового кодексу України.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Таким чином, базовим звітним періодом для відповідача у 2014 та 2015 році є місяць.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04 липня 2013 року № 406-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено частиною 12 статті 9 Закону № 2464.

Згідно з наявним в матеріалах справи зворотнім боком облікової карткою платника єдиного внеску - відповідача недоїмка зі сплати єдиного внеску станом на 31 січня 2015 року складає 29036,09 гривень (а.с. 25-29).

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У зв'язку з тим, що відповідач мав недоїмку зі сплати єдиного внеску Мангуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області сформовані вимоги про сплату недоїмки: № Ю-1082-25 від 07 серпня 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 07 серпня 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги; № Ю-1082-25 від 03 вересня 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 03 вересня 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги; № Ю-1082-25 від 03 жовтня 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 03 жовтня 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги; № Ю-1082-25 від 04 листопада 2014 року, яка була отримана головним бухгалтером 04 листопада 2014 року про що свідчить підпис на корінці вимоги; № Ю-1082-25 від 05 грудня 2014 року, яка була надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом з повідомленням, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 17 лютого 2015 року; № Ю-1082-25 від 04 січня 2015 року, яка була надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом з повідомленням, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 17 лютого 2015 року; № Ю-1082-25 від 04 лютого 2015 року, яка була надіслана відповідачу засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом з повідомленням, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 17 лютого 2015 року (а.с. 18-24).

Документи, які свідчать про оскарження або повну сплату відповідачем визначених у вимогах сумах, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до абзацу 10 частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Також суд зазначає, що частиною 1 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

У порушення вищезазначених вимог, позивачем зазначено відповідача відокремлений підрозділ юридичної особи, а саме: Маріупольська філія державного підприємства «Укрветсанзавод», який не є має статусу юридичної особи, про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 10), положенні про філію (а.с. 11-12) та витягу з ДП «Інформаційно-ресурсний центр» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 41-42). Отже, звернення до визначеного прокурором відповідача не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачеві ухвалою від 06 квітня 2015 року було запропоновано визначитись з відповідачем, але позивач не погодився з судом та подав апеляційну скаргу на ухвалу від 06 квітня 2015 року про залишення позовної заяви без руху.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу позивача задовольнив, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду скасував з підстав того, що в статті 106 КАС України не зазначено, що позивач чи відповідач має бути юридичною особою, та направив матеріали справи до суду для продовження розгляду. Приписи ж статей 48, 50 КАС України апеляційним судом при застосуванні статті 106 не враховані.

Як зазначено у статтях 48 та 50 КАС України, позивачем та відповідачем у адміністративних справах можуть бути виключно юридичні особи.

Ані прокурор, ані позивач так і не визначилися з відповідачем і не замінили структурний підрозділ на юридичну особу, яка має адміністративну процесуальну відповідальність.

За приписами частини 1 статті 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Виходячи з того, що юридична особа, структурним підрозділом якої є вказаний прокурором відповідач, знаходиться у місті Києві, стаття 52 КАС України прямо забороняє суду вчинити таку заміну сторони, оскільки це потягне за собою зміну територіальної підсудності даної справи.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову прокурора Першотравневого району Донецької області в інтересах держави в особі Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Маріупольської філії державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків на суму податкового боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 29036,09 гривень - відмовити.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 23 червня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Голубова Л.Б.