Справа № 809/2252/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа № 809/2252/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Борсука Д.Я.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Гуцульська, 9, м. Івано-Франківськ, 76007

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 9101,26 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в розмірі 9101,26 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не сплатив адміністративно-господарські санкції за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда та не зайняте ним в 2014 році в розмірі 8684,62 грн. та пеню, нараховану за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 416,64 грн. Загальна сума несплачених адміністративно-господарських санкцій та пені становить 9101,26 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, позов просив суд прийняти рішення у відповідності до встановлених обставин.

Відповідач проти позову заперечив та вказав суду, що в нього в 2014 році був працевлаштований інвалід, однак відповідачем була допущена помилка в звітності щодо працевлаштованого інваліда. На підтвердження вказаних обставин надав суду ряд доказів. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

30.11.2000 року ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.37), здійснює господарську діяльність та використовує найману працю.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Згідно частини 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно частини 2 статті 19 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним (частина 5 статті 19 Закону).

Відповідно до частин 8, 9 та 10 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України за № 70 від 31.01.2007 року "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування. Абзац 3 пункту 2 вказаного Порядку, передбачає обов'язок роботодавців подання центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

Судом встановлено, що 21.04.2015 року відповідачем подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми № 10-ПІ, в якому зазначено середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу - 13, з них не вказано жодного працівника, якому відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, однак кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідачем визначено в одну особу (а.с.7).

На підставі даного звіту, встановивши перевіркою невідповідність приписам частини 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а саме незабезпечення одного робочого місця для інваліда, позивачем, на підставі статті 20 коментованого Закону зроблено розрахунок суми позову, пред'явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів, яким встановлено: середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу - 13; фонд оплати праці штатних працівників - 225800,00 грн.; кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів - 1; середня річна заробітна плата штатного працівника відповідача становила 17369,23 грн., відповідно сума адміністративно-господарських санкцій склала 8684,62 грн., а пеня, нарахована за несвоєчасну сплату адміністративного-господарських санкцій - 416,64 грн. (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у 2014 році був працевлаштований інвалід, а незазначення інваліда у поданому звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми № 10-ПІ, виявилося помилкою відповідача при його заповненні.

На підтвердження того, що в 2014 році у відповідача працював інвалід, суду надано трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 03.12.2013 року, а саме між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із відміткою про його реєстрацію в Коломийському міському центрі зайнятості 05.12.2013 року № 8 (а.с.17-18).

Встановлені судом обставини підтверджуються також трудовою книжкою НОМЕР_3, в якій зазначено що ОСОБА_3 03.12.2013 року прийнятий підприємцем ОСОБА_2 на роботу помічником оператора АЗС за трудовим договором (а.с.19-21); довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА № 107751 від 29.08.2011 року згідно якої ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності з 01.08.2011 року (а.с.22); пенсійним посвідченням по інвалідності з дитинства № НОМЕР_1 (а.с.24), а також відомостями про нарахування заробітної плати працівникам фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в тому числі ОСОБА_3 за період січень-грудень 2014 року(а.с.25-36).

Вивчивши та проаналізувавши дані документи, суд вважає їх достатніми доказами, які підтверджують факт працевлаштування одного інваліда в 2014 році у відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно частини 4 статті 20 коментованого Закону адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Враховуючи досліджені докази та встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачем було працевлаштовано інваліда в 2014 році, тим самим забезпечено середньооблікову чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях з розрахунку - одне робоче місце, відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Таким чином в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в загальній сумі 9101,26 грн., а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 23.06.2015 року.