Справа № 826/5358/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5358/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2015 року № 826/5358/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що податковим органам про приведенні перевірки та відповідно винесенні спірного податкового повідомлення-рішення не враховано наявну первинну документацію та безпідставно зроблено висновки щодо безтоварності угоди, укладеної позивачем з ТОВ «Каракал Груп».

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, в обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що позивачем при проведенні перевірки не надано на вимогу перевіряючих докази товарності правочину, а відтак податковим органом сформовано висновки на підставі наявних доказів та у відповідності до норм чинного законодавства.

В судове засідання 21.05.2015р. представник позивача не з’явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Працівниками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Каракал груп» за період з 01.01.2013 по 30.06.2014р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ Перша Українська Хімічна Компанія» :

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов’язання з податку на додану вартість за червень 2014 року на суму 64 617,00грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, підставою для донарахування позивачу зобов’язань з податку на додану вартість слугували висновки щодо безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту коштів сплаченого ПДВ при взаємовідносинах з ТОВ «Каракал груп», оскільки правочин, укладений позивачем з таким контрагентом, укладено без мети настання реальних наслідків, та на переконання податкового органу, є нікчемним, а також у зв’язку із відсутністю підтверджуючої документації .

В обґрунтування позову, представником позивача зазначено, що податковим органом зроблено хибний висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності з ТОВ «Каракал груп», при цьому реальність настання наслідків за правочином, укладеним з таким контрагентом на переконання позивача у повній мірі підтверджуються наданою як суду так і до перевірки первинною документацією.

Вирішуючи даний спір суд виходив із наступних міркувань.

Як вбачається із змісту акту перевірки, позивачем до перевірки не надано первинної документації щодо взаємовідносин з ТОВ «Каракал груп».

Так, згідно із статтею 44.6 вищезазначеного кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вищезазначеною правовою нормою визначено обов'язок позивача надати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності, та наслідки неподання таких документів. Крім того, цією правовою нормою визначено обов'язок врахування наданих документів під час прийняття рішення.

Статтею 44.7 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

Зазначеною нормою визначено право платника податку після отримання акту перевірки надати документи, визначені в акті перевірки як відсутні. Натомість жодним документом у справі не підтверджується обставина подання позивачем відповідачу після закінчення перевірки актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт. При цьому в акті перевірки прямо зазначено про їх ненадання під час проведення перевірки. За таких обставин такі документи вважаються відсутніми.

Разом з тим позивачем до суду надано в підтвердження товарності господарських відносин з ТОВ «Каракал груп» копію договору та іншу документацію.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено, що у перевіряємий період позивачем було укладено з ТОВ «Каракал груп» договір про надання послуг № КП/01 від 02.06.2014р., відповідно до умов якого останній зобов’язувався надати позивачу послуги з переробки та налагодження доліт згідно із специфікацією.

Відповідно до пп. 1.2 вказаного договору найменування, одиниці виміру, номенклатура та загальна кількість доліт, що підлягають переробці та налагодженню за цим договором визначаються додатковими угодами.

Як вбачається із змісту Специфікації, яка є додатком №1 до договору, роботи з переробки та налагодження доліт включають: Огляд та перевірка доліт з метою виявлення пошкоджень або невідповідності технічним умовам, які утворилися в результаті вантажно-розвантажувальних робіт, тривалого транспортування, зберігання або виробничого браку чи дефекту в місці, попередньо зазначеному замовником; Перевірка калібру різьби; Перевірка зовнішніх діаметрів; Дефектоскопія та налагодження лап долота; Перевірка твердості наплавки козирка долота; Дефектоскопія шапок на наявність тріщин; Навантаження доліт, що пройшли перевірку на місце його перебування до проведення робіт; Вилучення, вивезення, утилізація пошкоджених доліт в разі неможливості їх налагодження.

Також позивачем надано до матеріалів справи копію форми додаткової угоди від 02.06.2014р., якою відповідно визначено найменування, номенклатура та загальна кількість робіт, а також специфікацію робіт та вартість таких робіт в розмірі 387 700,00грн. в тому числі ПДВ на суму 64 616,67 грн.

Крім того в підтвердження настання реальних наслідків за правочином укладеним з ТОВ «Каракал груп» позивачем надано копії актів здачі-приймання робіт (послуг), а саме № 410 від 09.06.2014р., № 411 від 12.06.2014р., №412 від 16.06.2014р., №413 від 20.06.2014р., № 414 від 23.06.2014р., №415 від 25.06.2014р. та № 416 від 30.06.2014 р., а також копії податкових накладних № 410 від 09.06.2014р., № 411 від 12.06.2014р., №412 від 16.06.2014р., №413 від 20.06.2014р., № 414 від 23.06.2014р., №415 від 25.06.2014р. та № 416 від 30.06.2014р.

Натомість як свідчать наявні матеріали справи, відповідачем встановлено відсутність у контрагента позивача реальної можливості виконати свої зобов’язання по вказаному вище договору. Так в ході проведення перевірки використано акт перевірки ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.Києві від 24.07.2014 №2025/26-55-22-08/38546192 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Каракал груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.05.2014 по 30.06.2014 року.

Актом ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.07.2014 №2025/26-55-22-08/38546192 встановлено, що ТОВ «Каракал груп» за податковою адресою не знаходиться, у товариства відсутні реальні можливості здійснювати господарську діяльність та відповідно виконати свої зобов’язання перед позивачем.

Також слід зауважити, що відповідно до даних, що містяться в акті ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.07.2014 №2025/26-55-22-08/38546192 ТОВ «Каракал груп» мало право здійснювати діяльність у сфері надання комерційних послуг, оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, допоміжна діяльність у сфері транспорту, виробництво олії та тваринних жирів, а також неспеціалізована оптова торгівля.

Враховуючи, що визначені у Специфікації послуги потребують не лише спеціальних знань, а й обладнання, у ТОВ «Каракал груп» були відсутні можливості виконати свої зобов’язання по правочину укладеному з позивачем.

Позивачем не було надано жодного доказу наявності у контрагента позивача трудових ресурсів, матеріалів та механізмів для виконання робіт, інших обставин, які могли бути враховані позивачем при обранні контрагента.

Також зі змісту наданих позивачем первинних документів неможливо встановити, якими трудовими ресурсами та технічними засобами були виконанні роботи. Позивачем не надано суду доказів оплати за виконані роботи, не обґрунтовано економічну доцільність відносин з ТОВ «Каракал груп»; не доведено, яким чином використані виконані контрагентом роботи, як вони відображені у бухгалтерському обліку тощо.

Відповідно до приписів пункту 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Суд доходить висновків, що з урахуванням вищезазначених правових норм Податкового кодексу та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарську діяльність особи слід вважати сукупністю господарських операцій цієї особи.

Також суд вважає, що пунктом 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України встановлено такий критерій господарської діяльності, як направлення діяльності на отримання доходу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Отже, позивач не надав суду документів, що є обов'язковими для формування податкового кредиту. Аналіз матеріалів справи у сукупності свідчить про те, що зазначена угода укладалася без їх фактичного виконання сторонами, а тому, суд дійшов висновку, що позивач протиправно сформував податковий кредит за вказаною вище угодою.

Враховуючи вищенаведене, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав, з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено право на включення до податкового кредиту сум по відносинах з ТОВ «Каракал груп».

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач довів належними документально підтвердженими доказами правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Перші українська хімічна компанія» відмовити.

2. Стягнути з ТОВ «Перша українська хімічна компанія» (код ЄДРПОУ 33226752) решту суми судового збору у розмірі 1 644,30 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судового збору у розмірі 1 644,30 грн. з ТОВ «Перша українська хімічна компанія» (код ЄДРПОУ 33226752) доручити ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві .

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук