Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/9991/72825/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Південної митниці на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Південної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 26.04.2010р. №180-к, поновлення на посаді старшого інспектора Південної митниці, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 26.04.2010р. по день фактичного поновлення на роботі та стягнення 70000 моральної шкоди.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2012р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012р., позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Ізмаїльської митниці від 26.04.2010р. №180-к «Про звільнення ОСОБА_1».

Поновлено позивача на посаді старшого інспектора Південної митниці, яка є правонаступником Ізмаїльської митниці.

Стягнуто з Південної митниці на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26.04.2010р. по день поновлення на посаді.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач - Південна митниця, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту першого статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 2005 року працював в митних органах України на різних посадах.

Наказом т.в.о. начальника Ізмаїльської митниці від 26.04.2010р. №180-к позивача звільнено з посади старшого інспектора сектору митного оформлення №1 ВМО №1 митного поста «Болград» Ізмаїльської митниці на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін. Підставою для звільнення стало подання 26.04.2010р. позивачем заяви про його звільнення.

Цього ж дня позивач звернувся до т.в.о. начальника Ізмаїльської митниці із заявою про залишення його попередньої заяви без розгляду, написаної без дати та під тиском т.в.о. начальника ВМО №1 митного поста «Болград» Ізмаїльської митниці ОСОБА_3.

Проте у відповідь на свою заяву позивач отримав лист т.в.о. начальника Ізмаїльської митниці, в якому його було повідомлено про звільнення з роботи та необхідність отримати трудову книжку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно висновку від 27.04.2012р. №2091/02 судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ рукописний запис « 26.04.2010» в заяві про звільнення позивача виконаний не ним, а іншою особою.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із зазначеного висновку судово-почеркознавчої експертизи, який свідчить про те, що у позивача не було наміру звільнятися з органів митної служби, а його волевиявлення не було вільним та не відповідало внутрішній волі.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає їх такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено відсутність домовленості сторін щодо строку припинення трудового договору та згоди сторін на звільнення позивача, законні підстави для припинення трудового договору на підставі пункту першого статті 36 КЗпП України були відсутні, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Південної митниці залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський