Справа № 303/2197/15а,2а/303/106/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р. Справа № 876/5442/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Шинкар Т.І.,
суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року у справі №303/2197/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

15.04.2015р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області (далі Управління), просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні державної пенсії зі зменшенням пенсійного віку, як особі ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії протиправними, зобов`язати відповідача призначити державну пенсію зі зменшенням пенсійного віку, як особі ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з дня набуття права на призначення такої пенсії, а саме з 07.04.2015р., допустивши негайне виконання.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2013р., прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2013р. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в поданих позивачем документах відсутні довідка про період (періоди) участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС форми №122, Мукачівська пересувна механізована колона №77 надала довідки №403 від 14.12.1992р. та №120 від 25.05.2007р. про те, що позивач працював в складі комплексної бригади в с.Кливини Поліського району Київської області з 06.07.1987р. до 28.07.1987р. згідно наказу на відрядження №51 від 05.07.1987р. в кількості 22 днів. В поданих довідках відсутні посилання на первинні документи, якими стверджується час, період і місце роботи, що суперечить підпункту «г» пункту 7 Порядку. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом, в т.ч. виходу на пенсію. Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка форми 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. Мукачівська пересувна механізована колона №77 не надала позивачу довідки форми №122 та первинні документи, які надають права виходу на пенсію із зниженням пенсійного віку, а відповідно на підприємстві відсутні такі документи.
Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році другої категорії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення Серії НОМЕР_1 від 18.12.1992р., перереєстрованого 21.05.1997р. (а.с.7).
Відповідно до довідок Мукачівської ПМК-77 об`єднання «Закарпаттямеліоводгосп» №403 від 14.12.1992р. та ВАТ «Мукачівська ПМК №77» №120 від 25.05.2007р. ОСОБА_1 працював в складі комплексної бригади в с.Кливини Поліського району Київської області з 06.07.1987р. до 28.07.1987р. згідно наказу на відрядження 51 від 05.07.1987р. в кількості 22 днів (а.с.13-14).
12.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся в Управління з заявою щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку як особі ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії в порядку визначеному ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В додатках до заяви зазначено копію трудової книжки, копію відповіді архівного відділу Мукачівської РДА, копію Довідки №403 від 14.12.1992р., копію Довідки про перебування в зоні ЧАЕС (а.с.16).
Листом Управління від 09.04.2015р. позивача повідомлено, що підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно наданих документів немає.
Не погоджуючись з таким рішення, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII), особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з ст.10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень абз.1 п.3 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів.
Відповідно до положень ст.55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, на 8 років.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.
Підпунктом 5 пункту 2.1 вказаного Порядку передбачено подання до заяви про призначення пенсії за віком документів, які підтверджують особливий статус особи, а саме, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Отже, законодавець визначає альтернативу довідці про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122. Основною підставою для прийняття альтернативних документів є інформація у них про період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з ч.1 ст.65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 (далі Порядок №51), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.
Пунктом 5 вказаного Порядку встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 року зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, 3 серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 року №135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 року не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні за призначенням пенсії позивачем до заяви було продано копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987р., яке відповідає вимогам пункту 5 Порядку №51.
Наявність у ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує на те, що позивач згідно абз. 1 п. 3 ст.14 Закону № 796-XII та Порядку №51, дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській катастрофі в 1987 році.
Відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.6 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973р. № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» до трудової книжки заносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність, відомості про роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на які прийнято працівника, провадяться: для робітників у відповідності з найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікованому довіднику робіт і професій робітників.
З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 22.07.1983р. позивач прийнятий на роботу автокрановщиком по четвертому розряду в Мукачівську ПМК-77, 01.10.1988р. організацію перейменовано в Мукачівську ПМК-77 об`єднання «Закарпаттямеліоводгосп», а 01.09.1996р. у ВАТ «Мукачівська ПМК-77».
Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінет Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У відповідності до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, які зараховуються до спеціального трудового стажу, професія чи посада, характер виконуваної роботи, посилання на відповідні списки тощо.
Періоди участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджено довідками №403 від 14.12.1992р., №48 від 02.07.1997р. та №120 від 25.05.2007р. відповідно до яких ОСОБА_1 працював в складі комплексної бригади в с.Кливин Поліського району Київської області з 06.07.1987р. по 28.07.1987р. (в кількості 22 днів) з виплатою середньомісячної заробітної плати в розмірі 184 карб. По підвищеному тарифу за участь в роботах в зоні радіоактивного забруднення виплачена заробітна плата всього з доплатою 393 карб.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991р. №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».
Відповідно до затвердженого вказаною Постановою №106 Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з додатком №1 с.Кливини Поліського району Київської області віднесено до зони відчуження.
На підставі вказаного, колегія суддів приходить до переконання, що трудовою книжкою позивача, яка оформлена належним чином (записи у ній мають усі необхідні реквізити, завірені печатками) та поданими довідками, у яких вказано населений пункт, де позивачем виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджено факт роботи позивача в зоні Чорнобильської АЕС та кількість проведених там днів (22 дні).
При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, з врахуванням положень пункту 4.2 Порядку, Управління не було позбавлено права вимоги дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви позивачем прийнятих документів, в разі такої необхідності, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, що є підставою визнання дій Управління неправомірними.
З огляду на те, що відповідач не спростував належність та достатність для підтвердження спеціального трудового стажу наданих позивачем документів, а для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як часнику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку як особі ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії з дня набуття ним такого права, а саме з 07 квітня 2015 року, враховуючи дату народження позивача 07.04.1963р., що підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року у справі №303/2197/15-а без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш