Справа № 2а-1670/2708/12
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/23984/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
секретар судового засідання - Коцюрба В.М.;

за участю: представника відповідача - Мартиневич А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Компанія «Надежда» до Хмельницької митниці Державної митної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому про скасування рішень про визнання митої вартості та стягнення надмірно сплачених коштів, що переглядається за касаційною скаргою Хмельницької митниці Державної митної служби України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року приватне підприємство «Компанія «Надежда» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до Хмельницької митниці Державної митної служби України (правонаступником якої є Хмельницька митниця Міністерства доходів і зборів України; далі - Митниця), Головного управління Державної казначейської служби України (далі - ГУ ДКС) у м. Києві, ГУ ДКС у Хмельницькій області, ГУ ДКС у м. Хмельницькому про скасування рішень про визнання митої вартості та стягнення надмірно сплачених коштів.

Зазначали, що оскаржуваними рішенням Митниці визначено митну вартість ввезеного позивачем товару (газ вуглеводневий скраплений) за попередньою ціною, визначеною у контракті.

Посилаючись на те, що надали митному органу усі необхідні документи, що підтверджують достовірність визначення митної вартості за ціною, передбаченою в доповненнях до контракту, просили: визнати протиправними та скасувати рішення Митниці про визначення митної вартості товару від 19 вересня 2011 року №№ 400000006/2011/000185/1 - 400000006/2011/000188/1 (далі спірні рішення); визнати протиправними та скасувати відмови Митниці в застосуванні митної вартості, заявленої декларантом, оформлені листами від 15 грудня 2011 року; стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства надмірно сплачений податок на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 90 137,51 грн.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 2 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2013 року та Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2014 року, позов задовольнив.

Визнав протиправними та скасував спірні рішення, а також визнав протиправною відмову Митниці в застосуванні митної вартості, заявленої декларантом; постановив стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства надмірно сплачений ПДВ у розмірі 90 137,51 грн.

Постановою Верховного Суду України від 12 травня 2015 року рішення Вищого адміністративного суду України скасовано, а справу направлено на новий касаційний розгляд.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, представника відповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що Підприємство задекларувало Митниці згідно з вантажними митними деклараціями (далі - ВМД) від 7 вересня 2011 року товар (скраплений газ), придбаний у ВО «Белоруснефть» за контрактом від 25 липня 2011 року, за кінцевими цінами, визначеними у доповненнях до контракту від 25 липня 2011 року № 1 та від 3 серпня 2011 року № 2. Митниця прийняла спірні рішення, відповідно до яких митна вартість визначена на рівні попередньої ціни (641,6 євро за тонну). З цими рішеннями Підприємство не погодилось, однак здійснило митне оформлення вантажу за ВМД від 23 вересня 2011 року. Після звернення Підприємства до Митниці про перегляд спірних рішень остання листами від 15 грудня 2011 року в їх перегляді відмовила.

Фактичною підставою для корегування митної вартості вище зазначеного товару слугував висновок Митниці про розбіжність вартісних показників зазначених у платіжних документах, рахунках-проформах і декларації країни відправлення.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України 2002 року (далі - МК України), заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 266 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервного.

Судами встановлено, що між Підприємством та ВО «Белоруснефть» 25 липня 2011 року укладено контракт № 02-НАД-804 (далі - Контракт) та Доповнення № 1 до нього щодо придбання позивачем скрапленого газу.

Відповідно до підпункту 6.4 Контракту товар відвантажується по попередній ціні, а кінцева ціна фіксується сторонами у відповідному доповненні до контракту, який підписується не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем відвантаження, протягом 48 годин з дати відвантаження продавець направляє за допомогою факсимільного/електронного зв'язку рахунки-фактури на відвантажену кількість товару по кінцевій ціні.

Відвантаження товару, у кількості близько 500 тон, відбувалося двома партіями.

Перша поставка за експортною ВМД № А14349/270711/0002315 від 27 липня 2011 року у кількості 272 500 кг.

Відповідно до підпункту 6.4 Контракту ВО «Белоруснефть» направило рахунки-фактури № 7-161 та № 7-162 на відвантажену кількість товару по кінцевій ціні - 562,4 євро/тону.

Сторонами 3 серпня 2011 року підписано Доповнення № 2 до Контракту, відповідно до якого встановлена кінцева ціна, кількість та вартість відвантаженого товару, який і був задекларований на Митниці за ВМД № 400040000/2011/004713 та № 400040000/2011/004714 від 7 вересня 2011 року за ціною 562,40 євро/тону по цій поставці.

Друга поставка відбулась за експортною ВМД № А14349/2907Ш0002339 від 29 липня 2011 року у кількості 227 340 кг.

Відповідно до підпункту 6.4 Контракту ВО «Белоруснефть» направило рахунки-фактури № 7-194 та № 7-195 на відвантажену кількість товару по кінцевій ціні - 551,7 євро/тону.

Сторонами 3 серпня 2011 року підписано Доповнення № 2 до Контракту, відповідно до якого встановлена ціна, кількість та вартість відвантаженого товару та задекларована на Митниці за ВМД № 400040000/2011/004715 та № 400040000/2011/004716 від 7 вересня 2011 року по ціні 551,70 євро/тону по цій поставці.

З викладеного вбачається, що висновки судів щодо протиправності та скасування оскаржуваних рішень Митниці є правильними та доводами касаційної скарги не спростовуються.

Проте, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Підприємства надмірно сплаченого ним ПДВ.

Відповідно до частини шостої статті 264 МК України у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Так, саме Порядок повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364; далі - Порядок повернення) визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку повернення для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі -Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362; чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Разом з тим взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Таким чином, висновки судів про стягнення з Державного бюджету України на користь Підприємства надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 90 137,51 грн є передчасними та неправильними.

За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Хмельницької митниці Державної митної служби України задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Компанія «Надежда» надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 90 137,51 грн.

Ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті - постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов