Справа № 805/1446/15-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 р. Справа № 805/1446/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Міжрегіонального головного управління Держаної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.01.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Держаної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у податковій звітності з ПДВ щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за жовтень 2014 р. За результатами перевірки складено акт від 22.10.14 № 1517/28-10-37-10/00191129, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.01.2015 року.

На зазначене податкове повідомлення-рішення позивачем було подано скаргу від 03.02. 2015 р. № 04/156 до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України від 26.03.2015 р. №6330/6/99-99-10-01-04-25 спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Вказане рішення отримане позивачем 01.04.2015 р.

Позивач вважає висновки акту перевірки від 22.10.14 № 1517/28-10-37-10/00191129 про виявлені порушення податкового законодавства необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі таких висновків, є неправомірним та підлягає скасуванню.

На думку відповідача позивачем в порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, за якими постачальниками товарів та послуг не надані податкові декларації та, відповідно, не задекларовані податкові зобов'язання. Також відповідач, посилаючись на приписи п. 201.6 ст. 201 ПК України, робить висновок, згідно якого, якщо продавець не відобразив дані податкової накладної в своїх податкових зобов'язаннях, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит, адже статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента.

Проте, на думку позивача, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно, платник податку (покупець) не несе відповідальності за наслідки невиконання постачальником обов'язків з декларування своїх податкових зобов'язань та несплати податку до бюджету. Відповідальність за допущені податкові правопорушення, в такому випадку, несе безпосередній правопорушник.

З метою підтвердження права на включення до складу податкового кредиту вересня 2014р. суми 1 052 845 грн. позивач виконав вимоги передбачені розділом V ПК України. Тому позивач використовував право на заяву у складі податкового кредиту суми в розмірі 1 052 845 грн. при подачі декларації з ПДВ за вересень 2014р. з дотриманням норм п. 198.2 ст. 198 ПК України, та відповідною заявою суми 1 052 845 грн. у складі бюджетного відшкодування при подачі декларації з ПДВ за жовтень 2014р.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 22.01.2015 року та присудити з Державного бюджету України на його користь витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач представника до судового засідання не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заперечення проти позову і клопотання про заміну відповідача у справі та про розгляд справи за його відсутності.

У своїх запереченнях відповідач зазначив, що відповідно до вимог п 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Також, згідно з п 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України: «платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України: «податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг».

Відповідно до п. 201.5. ст. 201 ПК України, для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Відповідно до п. 201.6. ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до додатку №5 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2014 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1 052 845,10 грн. по податковим накладним, отриманим від контрагентів, якими податкові декларації з ПДВ за вересень 2014 року не надано та не задекларовано податкові зобов'язання.

З наведених підстав відповідач вважає, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента. Отже, обов'язковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобов'язань контрагентом. Недотримання наведених положень свідчить про відсутність підстав для включення суми податку на додану вартість, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ? юридична особа Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (), зареєстрований платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 84305, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1.

Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників було проведено камеральну перевірку камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у податковій звітності з ПДВ щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за жовтень 2014 р. За результатами перевірки складено акт від 22.10.14 № 1517/28-10-37-10/00191129 (а.с.14-24).

На підставі вказаного акту камеральної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.01.2015 року, яким визначена сума завищення бюджетного відшкодування в сумі 1 052 845 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції сумі 526 422, 50 грн. (а.с.39-40)

Підставами прийняття спірного податкового повідомлення - рішення є встановлені відповідачем в ході камеральної перевірки наступні обставини, а саме: до додатку №5 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2014 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1 052 845,10 гри. по податковим накладним отриманим від:

- ПАТ "СЗФ" (ЄДРПОУ 186513) на суму ПДВ 509 222,91 гри. Згідно даних податкової інформації сума податкових зобов'язань ПАТ "СЗФ" за липень 2014 року та серпень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкові декларації з ПДВ за липень 2014 року та серпень 2014 року ПАТ "СЗФ" до СДПІ з ОВП у м. Луганську МІ У Міндоходів не надано та не задекларовано податкові зобов'язання.

- Донецький РЦГМ () на суму ПДВ 1567,50 грн. Згідно даних податкової інформації сума податкових зобов'язань Донецький РЦГМ за липень 2014 року та вересень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкові декларації з Пдв за липень 2014 року та вересень 2014 року Донецький РЦГМ до Жовтневої ОДНІ м.Маріуполя (Приморське відділення) не надано та не задекларовано податкові зобов'язання.

- КП "Компаній "Вода Донбасу» (ЄДРПОУ 191678) за послуги із скидання води у р.Кальміус та постачання води питної та технічної для промисловості на суму ПДВ 461 594,01 грн. Згідно даних податкової інформації сума податкових зобов'язань КП "Компанія "Вода Донбасу" за вересень 2014 року становить 0,0 гри., оскільки податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року КП "Компанія "Вода Донбасу" до СДПІ З ОВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів не надано та не задекларовано податкові зобов'язання.

- ПАТ "Донерм" (ЄДРПОУ 176650) на суму ПДВ 79 340,0 грн. Згідно даних податкової інформації сума податкових зобов'язань ПАТ "Донерм" за вересень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року ПАТ "Донерм" до ДПІ у Калінінському р-ні м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області не надано та не задекларувало податкові зобов'язання.

- ПАТ "Донецькоблгаз" (ЄДРПОУ 3361075) на суму ПДВ 1120,68 грн. Згідно даних податкової інформації сума податкових зобов'язань ПАТ "Донецькоблгаз" за вересень 2014 року становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року ПАТ "Доиецькоблгаз" до СДПІ з ОВП у м. Донецька ГУ Міндоходів не надано та не задекларовано податкові зобов'язання.

Отже, на думку відповідача, порушення полягає в тому, що позивачем було включено до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, виданими постачальниками, які не надали до податкового органу декларації з ПДВ за вересень 2014 р. та, відповідно, не задекларували свої податкові зобов'язання.

На зазначене податкове повідомлення-рішення позивачем було подано скаргу від 03.02. 2015 р. № 04/156 до Державної фіскальної служби України (а.с.41-45). Рішенням ДФС України від 26.03.2015 р. №6330/6/99-99-10-01-04-25 спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.46-49).

З урахуванням встановлених у справі обставин, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовані вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли в період виникнення спірних відносин.

Зокрема, стаття 198 Податкового кодексу України у п. 198.1 у відповідній редакції містила наступні приписи:

198.1. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Порядок оформлення та видачі податкової накладної на час виникнення спору був врегульований ст. 201 ПК України у відповідній редакції, тобто до внесення змін Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII. Згідно з пунктом 201.1. вказаної статті платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну , складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

201.2. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

201.6. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Застосовуючи наведені норми, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач був повідомлений про наявність розбіжностей за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, стосовно його контрагентів.

Натомість, спірні податкові накладні, видані позивачу його контрагентами, які зазначені в акті перевірки, були надані у паперовому вигляді та оформлені відповідно до вимог ПК України у діючий на той час редакції. Отже, встановлених законом підстав для виключення із складу податкового кредиту зазначених в них сум ПДВ немає.

З наданих позивачем відомостей судом встановлено, що сума витрат на сплату ПДВ у розмірі 1 052 845 грн. була понесена позивачем у зв'язку з придбанням у платників податків-постачальників товарів і послуг, які беруть участь при здійсненні господарської діяльності позивача. Операції з придбання зазначених товарів та послуг є документально підтвердженими.

Зокрема, позивачем зазначені та не спростовані відповідачем наступні відомості його господарської діяльності:

КП «Компанія «Вода Донбасу» надало позивачу послуги з постачання питної, технічної води і по скиданню води (сума заявленого у вересні 2014р. податкового кредиту з ПДВ становить 461 594,01 грн.). Проведення операцій, пов'язаних із господарською діяльністю, підтверджується наступними первинними документами:

- податкові накладні, отримані від КП «Компанія «Вода Донбасу»: № 8/06 від 09.09.2014р.; № 09/06 від 10.09.2014р;№ 22/06 від 19.09.2014р.; № 32/06 від 23.09.2014р., № 71/06 від 29.09.2014р;

- платіжні доручення позивача: № 55551 та 55561 від 09.09.2014р.; № 58031, 58032, 58038 від 29.09.2014р.; № 56914 та 56901 від 19.09.2014р„ № 55768 та 55767 від 10.09.2014р, № 56295 від 15.09.2014р, № 56600 від 17.09.2014р;

- Акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 30.09.2014р;

- Рахунки-фактури: №1323 від 10.09.2014р. 1370 від 30.09.2014р, 1328 від 20.09.2014р.

Донецький РЦГМ надав позивачу послуги з постачання метеорологічної інформації (сума заявленого у вересні 2014р. податкового кредиту з ПДВ становить 1 567,50 грн.). Проведення операцій, пов'язаних із господарською діяльністю, підтверджується наступними первинними документами:

- акти прийому надання послуг: № 92 від 30.09.2014р, та № 808327 від 08.07.2014р.

- платіжні доручення: № 38780 від 08.07.2014р. та № 60229 від 23.10.2014р.

ПАТ «Стахановський завод феросплавів» поставило позивачу феросплави (сума заявленого у вересні 2014р. податкового кредиту з ПДВ становить 509222,92 грн.). Проведення операцій, пов'язаних із господарською діяльністю, підтверджується наступними первинними документами:

- платіжні доручення: № 56295 від 15.09.2014 р„ № 5660 від 17.09.2014р.;

- акти прийому-передачі: №? від 31.07.2014р., та № 2 від 01.08.2014р.;

- накладні: №30207, 30206, 30205 від 31.07.2014 р., та № 30210-30211 від 01.08.2014р.(супровідні записки до накладних від 01.08.2014р. та 04.08.2014р.);

- сертифікати якості: № 4976-4978 від 31.07.2014р., № 5034 від 08.2014 р.

ПАТ «ДОНЕРМ» поставив позивачу нестандартні металоконструкції (сума заявленого у вересні 2014р. податкового кредиту з ПДВ становить 79340 грн.). Проведення операцій, пов'язаних із господарською діяльністю, підтверджується наступними первинними документами:

- податкова накладна № 1 від 15.09.2014 р.;

- видаткова накладна № 1277 від 15.09.2014р.;

- товарно-транспортні накладні: №144 від 15.09.2014р та № 145 від 17.09.2014р.;

- платіжне доручення № 64211 від 28.10.2014р.

ПАТ «Донецькоблгаз» надало послуги позивачу з транспортування природного газу (сума заявленого у вересні 2014р. податкового кредиту з ПДВ становить 1120,68 грн.). Проведення операцій, пов'язаних із господарською діяльністю, підтверджується наступними первинними документами:

- податкові накладні: №2/06 від 03.09.2014р.. № 21/06 від 22.09.2014 р/, №51/06 від 30.09.2014р.;

- рахунок № 773 від 30.09.2014р.;

- акт прийому-передачі природного газу від 30.09.2014р.;

- платіжні доручення: №54306 від 03.09.2014р., №58925 від 07.10.2014р., №57111 від 22.09.2014р.

За таких обставин суд погоджує доводи позивача про те, що наявність документально підтверджених фактів здійснення господарських операцій з придбання у вищевказаних платників податків-постачальників товарів та послуг підтверджує право позивача на визнання податкового кредиту у вересні 2014р. в сумі 1 052 845 грн. відповідно до вимог, встановлених п.198.1 ст.198 ПК України. Зазначені операції знайшли своє відображення у складі фінансової звітності за вересень 2014р. відповідно до норм Закону України від 16.07.1999г. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Висновки, зазначені у акті перевірки про те, що позивачем було порушено п. 198.1 ст. 198 ПК України і він не мав права на визнання податкового кредиту з ПДВ у сумі 1 052 845 грн. є безпідставними, через що позивач при здійсненні у вересні 2014 р. операцій з КП «Компанія «Вода Донбасу», Донецьким РЦГМ, ПАТ «СЗФ», ПАТ «ДОНЕРМ», ПАТ «Донецькоблгаз» мав підстави для визнання права на податковий кредит у сумі 1 052 845 грн. при подачі декларації з ПДВ за вересень 2014р., і для подальшого включення вказаної суми до бюджетного відшкодування у декларації з ПДВ за жовтень 2014 р.

Факту придбання Позивачем товарів та послуг у постачальників і використання їх в господарській діяльності відповідач не спростував.

За таких обставин суд також зазначає, що інших обмежень щодо права платника податків ? покупця на включення сум податку до складу податкового кредиту законодавством не встановлено, а позивач як добросовісний платник податку не несе відповідальності у випадку заниження податкових зобов'язань іншими платниками податків. Зокрема, розбіжності між податковим кредитом позивача та податковими зобов'язаннями його контрагентів не можуть свідчить про відсутність факту придбання ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» товарів у вказаних підприємств, і як наслідок, завишення податкового кредиту з ПДВ. Навпаки, наявність належно оформлених первинних документів, а саме договорів, податкових накладних, накладних, платіжних доручень підтверджує факт здійснення господарських операцій. При цьому, порушень щодо ведення податкового обліку та оформлення первинних документів з боку ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при здійсненні операцій з його постачальниками відповідачем не встановлено.

Розглядаючи заперечення позивача на акт перевірки відповідач зазначив, що несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницької діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. А у випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності (а.с.38).

Такі твердження суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено ані наявності недостатньої обережності, ані бездіяльності позивача, яку суд розуміє виключно як невиконання суб'єктом господарювання певних обов'язків, прямо встановлених законом. За відсутності таких додаткових обов'язків, позивач не може відповідати за діяльність своїх контрагентів. Це у повній мірі відповідає положенням ст. 61 Конституції України згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Крім того, позивач не мав встановлених законом можливостей контролювати своїх контрагентів стосовно виконання ними зобов'язань перед бюджетом, оскільки до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України не було передбачено виключно електронне адміністрування податку на додану вартість.

Вказана позиція відповідає Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованій Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, та практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не доведено порушення позивачем порядку формування податкового кредиту відповідно до законодавства, яке діяло у період виникнення спірних відносин, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.01.2015 року, яким визначена сума завищення бюджетного відшкодування в сумі 1 052 845 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції сумі 526 422, 50 грн. підлягають задоволенню.

За приписами ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому на користь позивача з Державного бюджету підлягає стягненню сума сплаченого судового збору (а.с.3) в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Міжрегіонального головного управління Держаної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.01.2015 року - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Держаної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 22.01.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» () витрати зі сплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до адміністративного суду апеляційної інстанції через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.