Справа № 628/1516/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/62526/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про визнання незаконними рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред'явила позов до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області (далі - УПФУ в Куп'янському районі Харківської області), Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФ в Харківській області) про визнання протиправними рішень відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними рішення № 27 від 19 березня 2014 року комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій УПФУ в Куп'янському районі та № 82/3-14 від 26 лютого 2014 року ГУПФУ в Харківській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах по списку № 2 та скасовано їх; зобов'язано УПФУ в Куп'янському районі Харківської області призначити та виплатити ОСОБА_4 пільгову пенсію за віком на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 8 липня 2013 року на підставі трудової книжки, за якою ОСОБА_5 працювала повний робочий день зі шкідливими та важкими умовами праці транспортувальником ливарного цеху 2 розряду Куп'янського ливарного заводу з 12 травня 1991 року по 1 лютого 1993 року, з 1 лютого 1993 року по 04 червня 1998 року - стержнярем ручної формовки 2 розряду Куп'янського ливарного заводу, з 01 листопада 1998 року по 15 листопада 1999 року стержнярем ручної формовки 2 розряду госпрозрахункового підприємства сталевого чавунного лиття Куп'янського ливарного заводу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року апеляційну скаргу УПФУ в Куп'янському районі задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ГУПФ в Харківській області, УПФУ в Куп'янському районі Харківської області про визнання незаконними рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1, виданої на ім'я ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та копій наказів позивачка згідно наказу № 266/кр від 12 травня 1991 року по Куп'янському ливарному заводу була переведена до цеху стального лиття та ковкого чавуна транспортувальником ливарного цеху 2 розряду, 01 лютого 1993 року наказом № 51 від 09 лютого 1993 року була переведена стержнярем ручної формовки 2 розряду цього ж цеху. З 04 червня 1998 року згідно наказу за № 412 від 08 червня 1998 року - стержняр ручної формовки 2 розряду госпрозрахункового підприємства стального чавунного лиття. Наказом від 28 жовтня 1998 року позивачці присвоєний 3 розряд стержняра ручної формовки цього ж цеху. Наказом за № 243 кр від 15 листопада 1999 року позивачка звільнена з ВАТ «Куп'янський ливарний завод» за згодою сторін.

Крім трудової книжки позивачкою були надані відповідачам копії наступних документів: копії наказу № 128-а від 11 червня 1997 року по Куп'янському ливарному заводу по атестації робочих місць, якими були затверджені результати проведення атестації робочих місць № 60-61 стержняра ручної формовки ХРП СЧЛ /СЛК/ та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, копіями трудових книжок ОСОБА_7 та ОСОБА_8, якими підтверджено, що останні з 1991 року працювали в цеху стального лиття та ковкого чавуна Куп'янського ливарного заводу, архівними довідками з МКА про те, що за 1991 - 1995 роки атестація робочих місць, відомості щодо простоїв, відпусток у зв'язку з навчанням, відпусток без збереження і неповні робочі дні, а також наказ по заводу № 115 від 07 жовтня 1996 року «Про утворення госпрозрахункового підприємства по виробництву корпусного чавунного лиття» та накази за основною діяльністю, архівного фонду ВАТ «Куп'янський ливарний завод» на зберігання до «Міжрегіонального комерційного архіву» не передавалися.

Згідно рішень УПФУ в Куп'янському районі Харківської області за № 41 від 17 липня 2013 року та ГУПФУ України в Харківській області за № 178/9-13 від 13 травня 2013 року, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08 липня 2013 року у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по списку.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2014 року, у справі № 628/3308/13-а адміністративний позов ОСОБА_4 до УПФУ в Куп'янському районі Харківської області, ГУПФУ в Харківській області про визнання протиправними рішень відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання призначити пенсію задовольнити частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення ГУПФУ в Харківській області № 178/9-13 від 13 травня 2013 року та рішення УПФУ в Куп'янському районі Харківської області за № 41 від 17 липня 2013 року.

Зобов'язано УПФУ в Куп'янському районі Харківської області вирішити питання щодо зарахування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в пільговий стаж період роботи на ВАТ «Куп'янський ливарний завод» за період з 01 лютого 1993 року по 03 червня 1998 року на посаді стержняра ручної формовки стального лиття та ковкого чавуна (СЛК цех 3-4) та призначення ОСОБА_4 пільгової пенсії за віком по списку № 2 з 08 липня 2013 року, передбачену пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

26 лютого 2014 року рішенням комісії при ГУПФУ в Харківській області № 82/3-14 позивачу було підтверджено стаж її роботи у період з 12 травня 1991 року по 31 січня 1993 року по професії транспортувальник ливарного цеху стального лиття і ковкового чавуна, з 04 червня 1998 року по 15 листопада 1999 року по професії стержняр ручної формовки госпрозрахункового підприємства стального чавунного лиття по списку № 2, та було відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01 лютого 1993 року по 03 червня 1998 року по професії стержняр ручної формовки СЛК цех 3-4.

Рішенням комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій УПФУ в Куп'янському районі № 27 від 19 березня 2014 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком по списку № 2 відповідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції не погодився та зазначив, що підстави зарахування періоду роботи з 01 лютого 1993 року по 03 червня 1998 року по професії стержняр ручної формовки СЛК цех 3-4 до пільгового стажу відсутні, оскільки робоче місце у вказаний період не пройшло атестацію.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1788-ХІІ) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування до пільгового стажу періоду роботи на робочому місці, атестація якого не була проведена.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-183а13, 21-519а14 відповідно).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутні підстави зарахування періоду роботи з 01 лютого 1993 року по 03 червня 1998 року по професії стержняр ручної формовки СЛК цех 3-4 до пільгового стажу в зв'язку із не проведенням на підприємстві атестації робочого місця у вказаний період.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: