Справа № 806/2099/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Київ К/800/22229/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014р. у справі № 806/2099/13-а за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Житомирській області, Комунального підприємства "Житомирське міжобласне бюро технічної інвентаризації" про визнання незаконним та скасування рішення від 22.04.2010 року № 296, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22 квітня 2010 року № 296 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині пункту 20 додатку № 1, згідно з яким вирішено оформити право власності на житловий будинок площею 303, 40 кв.м. по АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_5 та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, зареєстровану на підставі свідоцтва про право власності від 23.04.2010 року та згідно рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22 квітня 2010 року № 296.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2014р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014р. надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить будинковолодіння АДРЕСА_1, за яким закріплено земельну ділянку площею 0,1907 га.

Згідно рішення 27 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 06.11.2008 року № 777, ОСОБА_5 передано у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0759 га по АДРЕСА_1 та надано в довгострокову оренду, терміном на 5 років, земельну ділянку площею 0,0070 га за зазначеною адресою. На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_5 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.11.2008 року за № 55.

22 квітня 2010 року рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 296, ОСОБА_5 оформлено право власності з видачею свідоцтва встановленого зразка на будинок площею 303,40 кв.м. по АДРЕСА_1.

30 квітня 2010 року Комунальним підприємством "Житомирське обласне бюро технічної інвентаризації" даний житловий будинок був зареєстрований на праві власності за реєстраційним номером № 30332360.

Вважаючи, що зазначене рішення виконкому міської ради та реєстрація права власності на нерухоме майно прийняті з порушенням норм закону та є такими, що порушують її права, позивачка і звернулась з зазначеним позовом до суду.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо безпідставності позовних вимог, а також з того, що відповідачі діяли правомірно, в межах наданих їм повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22 квітня 2010 року № 296 прийнято на підставі ст.ст. 30, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з підпунктом 10 пункту "б" статті 30 даного Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних та міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: облік та реєстрація об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Облік об'єктів нерухомого майна здійснюється у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" з урахуванням вимог Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 7/5 від 07.02.2002 року (далі - Положення).

Пунктом 8.1 вищевказаного Положення, передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об'єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 2 до Положення.

Як встановлено судами, на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить будинковолодіння АДРЕСА_1, за яким закріплено земельну ділянку площею 0,1907 га.

Згідно рішення 27 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 06.11.2008 року № 777, ОСОБА_5 передано у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0759 га по АДРЕСА_1 та надано в довгострокову оренду, терміном на 5 років, земельну ділянку площею 0,0070 га за зазначеною адресою. На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_5 виконавчим комітетом Житомирської міської ради видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.11.2008 року за № 55.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що саме на належній третій особі земельній ділянці, останнім було збудовано спірний житловий будинок.

Крім того, прийняттю рішення № 296 від 22.04.2010 року щодо оформлення права власності на житловий будинок передувала перевірка БТІ на предмет обстеження та оцінки технічного стану житлового будинку та відповідна інформація начальника КП "Житомирське обласне бюро технічної інвентаризації" відповідно до наданих йому повноважень.

22 квітня 2010 року рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 296, ОСОБА_5 оформлено право власності з видачею свідоцтва встановленого зразка на будинок площею 303,40 кв.м. по АДРЕСА_1.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком судів, що дії виконавчого комітету Житомирської міської ради в частині прийняття оскаржуваного рішення, а також в частині видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_5 відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване рішення прийнято відповідачем в межах та на виконання делегованих йому повноважень.

Щодо реєстрації нерухомого майна на праві власності, то як вірно встановлено судами, що БТІ для реєстрації права власності був наданий правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок площею 303,40 кв.м. по АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_5

Зазначене свідоцтво на час проведення реєстрації права власності не було визнано недійсним, а відтак, з огляду на положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року 7/5, відсутні були правові підстави для відмови у реєстрації права власності.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2014р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: