Справа № 539/1155/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 р. Справа № 539/1155/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання - Дудки О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2015р. по справі № 539/1155/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
26.03.2015 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Управлінння Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, щодо відмови у перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до довідки № 4/015 від 12.01.2015 року - протиправними, зобов`язати Управлінння Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати йому пенсію відповідно до довідки № 4/015 від 12.01.2015 року починаючи з 14.01.2015 року з урахуванням сплаченого.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано відмову Управлінння Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки № 4/015 від 12.01.2015 року - протиправною. Зобов`язано Управлінння Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки № 4/015 від 12.01.2015 року, починаючи з 14.01.2015 року з урахуванням сплаченого.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 17.06.2015 року, сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідач надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління.
Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та має 2 групу інвалідності, яка пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с. 6-7).
Позивач з 05.05.1980 року працював на Лубенському заводі лічильних машин та 01.06.1986 року був призваний на військові збори і направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з 08.06.1986 року по 26.06.1986 року.
Як убачається із довідки № 4/015 від 12.01.2015 року, наданої Товариством з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад (як правонаступником Лубенського заводу лічильних машин) ОСОБА_1 , слюсарю-ремонтнику 5-го розряду, призваному на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за час роботи у зоні відчуження з 08.06.1986 року по 26.06.1986 року за місцем роботи, розрахункова тарифна ставка 1424 крб., перерахована заробітна плата у сумі 1013, 86 крб. з урахуванням коефіцієнта 2,6, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 Про умови плати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АС та попередження забруднення навколишнього середовища. (а.с. 12).
На підставі наказу Товариства з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад від 12.01.2015 року № 3 проведено донарахування заробітної плати ОСОБА_1 , слюсарю-ремонтнику 5-го розряду, призваного на військові збори по ЛНА на ЧАЕС за час роботи у зоні відчуження з 08.06.1986 року по 26.06.1986 року у сумі 565,59 крб. (а.с. 17).
14 січня 2015 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про перерахунок пенсії на підставі довідки № 4/015 від 12.01.2015 року, виданої Товариством з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад. Згідно відомості від 12.01.2015 року № 5/015 щодо донарахування заробітної плати ОСОБА_1 , слюсарю-ремонтнику 5-го розряду Лубенського заводу лічильних машин, правонаступник Товариство з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад, призваного на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який виконував роботи у складі в/ч 61511 з 08.06.1986 року по 26.06.1986 року, без проведення виплати та стягнення страхових внесків і податків, відповідно до нормативного документа від 29.10.1992 року № 09-3751 наданого департаментом Пенсійного фонду України. Всього 19 днів. Червень 1986 р. - 19 днів. Перерахована сума - 1013,86 крб., фактично сплачена - 448,27 крб., донараховано - 565,59 крб.(а.с. 16,18).
Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області листом від 13.02.2015 року №1400/02-06 на підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області № 44 від 09.02.2015 року відмовило ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно заяви від 19.01.2015 року та довідки про заробітну плату, виданої Товариством з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад, оскільки обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження за червень 1986 року проведено з порушенням норм чинного законодавства. (а.с. 19).
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не надало до суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробіток позивача, виданої 12.01.2015 року, містять неправдиві або недостовірні дані.
Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідно до статті 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1210 Пенсійний фонд України зобов`язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Пунктом 7 Порядку № 1210 передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Після аварії на ЧАЕС 26.04.1986р. Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом таємно щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа таємно та для службового користування стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986р. № 964; постанова РМ СРСР від 07.05.1986р. № 524-156; розпорядження РМ СРСР від 23.05.1986р. № 1031; постанова РМ СРСР від 05.06.1986р. № 655-195; постанова РМ УРСР від 10.06.1986р. № 207-7 та ін.
У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. № 665-195 Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Згідно п.1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 7 травня 1986 року, п.п. 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 5 червня 1986 року, п.1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року.
Отже, Товариством з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад правомірно визначена кратність із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.
Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986р. № 524-156 Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 %.
Як убачається із архівної довідки від 07.04.2014 року № 179/1/4426, виданої галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.06.1986 року по 26.06.1986 року. Довідка не містить інформації щодо кількості виїздів в зони небезпеки, тривалості робочого дня та місця виконання робіт і зони небезпеки. Виїзди відображені кількісно, іменні списки не додаються.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 позивач приймав участь в ліквідації наслідків на аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 26.06.1986 року та має право на одержання заробітку в кратних розмірах:
- за 14 днів червня - в 3-кратному розмірі;
- за 2 дні червня - в 2-кратному розмірі.
Згідно цієї довідки та на підставі особових рахунків за 1986 рік ОСОБА_1 . Товариством з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад" видана довідка від 30.03.2012 року № 46/015, згідно якої позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2012 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210. В довідці від 30.03.2012 року № 46/015 Підприємством врахована кратність до відповідної зони небезпеки, в якій працював ОСОБА_2 .
Водночас, відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до діючої на підприємстві системи преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. № 207-7).
Отже, виплата вказаної премії не була обов`язковою, а здійснювалась на розсуд підприємства.
Судовим розглядом встановлено, що премія відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. № 153/10-43 у розмірі 60% тарифної ставки (окладу) на місяць відповідно до діючої на підприємстві системи преміювання не підтверджується жодними належними доказами.
Таким чином, колегія суддів вважає правильною відмову УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки від 12.01.2015 року № 4/015, виданої Товариством з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад", оскільки сума премії у розмірі 60% безпідставно розрахована та включена до цієї довідки. Як убачається із рішення УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області №44 від 09.02.2015 року підприємством відмовлено в проведенні перевірки довідки про заробіток та не надано пояснень щодо надання нової довідки, не надано доказів законності перерахування тарифної ставки та доказів нарахування в 1986 році премії ОСОБА_1 , а також положення про преміювання з зазначенням відсотка премії - 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць.
Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 4/015 від 12.01.2015 року, виданої Товариством з додатковою відповідальністю Лічмаш-Прилад.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2015р. по справі № 539/1155/15-а скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 22.06.2015 р.