Справа № 813/378/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р. Справа № 876/5321/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідного інституту метрології вимірювальних і управляючих систем» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі №813/378/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

27.01.2015р. Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова (далі - Управління) звернулась в суд з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідного інституту метрології вимірювальних і управляючих систем» (далі - ДП НДІ «Система»), просило, з врахуванням поданих уточнень, стягнути з відповідача на користь Управління загальну суму заборгованості у розмірі 121 997,55 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пенсій відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП НДІ «Система» подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що обов'язок надсилати повідомлення про суму витрат на виплату пенсії науковим працівникам лежить саме на позивачу, що судом першої інстанції не враховано. Представником позивача не доведено і не представлено жодних належних і допустимих доказів про те, що перелічені в оскаржуваному судовому рішенні повідомлення про суму витрат на виплату пенсій науковим працівникам були отримані відповідачем. Долучені до справи копії повідомлень про вручення поштових відправлень явно не свідчать про отримання хоча б частини повідомлень про суми витрат, тим паче їх усіх.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ДП НДІ «Система» є юридичною особою та зареєстроване в УПФУ в Личаківському районі м.Львова як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З картки особового рахунку відповідача та розрахунку суми позовних вимог, яка уточнена Управлінням 27.03.2015р. вбачається, що за ДП НДІ «Система» обліковується заборгованість з відшкодування витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з липня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 121 997,55 грн., яка станом на день прийняття рішення судом першої інстанції залишається невідшкодованою, що стало підставою звернення з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з абзацом 2 пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів, спрямованих із джерел, визначених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Як це передбачено частиною 9 статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України №372 від 24.03.2004р. затверджено «Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи» (надалі - Порядок №372) відповідно до п.3 якого, фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації.

Пунктом 5 Порядку №372 передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин(п.6 Порядку №372).

Згідно з пунктом 8 Порядку №372, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави колегії суддів погодитись з висновком суду першої інстанції, що обов'язок оплатити різницю у розмірі пенсії є безумовним і його реалізація не поставлена в залежність від вжиття іншими суб'єктами, в тому числі і територіальними органами Пенсійного фонду України, будь-яких дій.

З матеріалів справи судом встановлено, що у трудових відносинах з відповідачем перебували наукові працівники згідно поданого суду переліку, які займали посади, перебування на яких зараховано їм до наукового стажу при призначенні пенсій відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Різниця між сумою пенсії, призначеної таким працівникам як науковим працівникам та сумою пенсії, обчисленої на загальних підставах за період з липня по грудень 2014 року, із врахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості із відшкодування фактичних витрат на виплату пенсій відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», становить 121 997,55 грн.

До матеріалів справи долучено акт звірки, підписаний сторонами судового спору за наслідком проведення звірки розрахунків згідно з яким, звірення розрахунків між позивачем та відповідачем по відшкодуванню наукових пенсій, станом на 15.04.2015 року, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 121 997,55 грн. за період з липня по грудень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управлінням надсилались відповідачу повідомлення та уточнюючі повідомлення про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених працівникам підприємства відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за липень-грудень 2014 року, якими, зокрема, визначалася сума, що підлягає сплаті.

Слід зауважити, що форма повідомлень про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за липень-грудень 2014 року, відповідає вимогам встановленим Порядком №372 до форми таких повідомлень.

До матеріалів справи долучені рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з повідомленнями про суму витрат і такі отримані уповноваженою особою Підприємства з відповідною відміткою про отримання, що підтверджується дотримання позивачем приписів Порядку №372 щодо направлення відповідачу повідомлень про суму витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії, що зумовлює в останнього обов'язок відшкодувати ці витрати.

Покликання апелянта на не підтвердження Управлінням факту надіслання повідомлень про суму витрат не заслуговує на увагу, оскільки, як зазначив в суді апеляційної інстанції представник апелянта, Управлінням не проводилось жодних перевірок ДП НДІ «Система», а також не велось за спірний період з підприємством будь-якої переписки, які слугували б підставою надіслання документів чи запитів з приводу таких перевірок чи переписки.

Судом першої інстанції з метою встановлення обставин щодо відповідності визначеної у повідомленнях за липень-грудень 2014 року суми різниці науковому стажу вказаних у повідомленнях осіб, сумі пенсії, призначеної відповідно до вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», сумі пенсії обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, частці різниці у розмірі пенсій, яку повинен сплачувати відповідач, оскільки відповідачем заперечувались усі дані, які містяться у повідомленнях, досліджувались довідки із регіональних управлінь Пенсійного фонду України про понесення Пенсійним фондом України протягом липня-грудня 2014 року витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, яка фінансується за рахунок коштів ДП НДІ «Система» із зазначенням прізвищ, імен та по-батькові осіб, яким призначено пенсію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», різниці між сумою пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за вказаний період, копії розпоряджень про призначення/перерахунок пенсій, протоколів, розрахунків стажу та довідок про розмір та вид пенсії стосовно осіб, які зазначені у повідомленнях.

Аналіз зазначених документів та інформації, зазначеній у повідомленнях про суму витрат на фінансування різниці між сумами пенсій за липень-грудень 2014 року дає можливість колегії суддів погодитись з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності розбіжностей у відомостях про загальний стаж наукової роботи осіб, які зазначені у повідомленнях, стажу наукової роботи зазначених осіб на підприємстві, частки різниці у розмірі пенсії, що фінансується за рахунок останнього.

Оскільки сума заборгованості відповідача по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначених працівникам підприємства відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з липня по грудень 2014 року становить 121 997,55 грн. та залишається невідшкодованою, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідного інституту метрології вимірювальних і управляючих систем» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі №813/378/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено 24.06.2015р.