Справа № 808/8906/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/19880/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Бутенка В.І., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом доКомандира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просиввизнати протиправними дії Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 під час призначення службового розслідування 22.08.2014 та затвердження Висновку за його результатами; визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2014 №34; визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2014 №41 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту самовільного залишення місця служби капітаном ОСОБА_1 »; зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 видати службову характеристику на ОСОБА_1 з урахуванням додатково установлених обставин; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії Українипокрити вартість лікування сплативши суму витрачених особистих коштів; Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України сплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

УхвалоюЗапорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалоюДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року позов залишений без розгляду, у зв`язку із пропуском місячного строку звернення до суду.

Вважаючи, що рішення першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідачі письмових заперечень на касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надали.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи статтю 3 Кодексу адміністративного судочинства України, спір по цій справі стосується відносин щодо проходженням публічної служби, у зв`язку з чим до даних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду.

Згідно з положеннями статті 100 КАС Україниадміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує накази відповідачавід 22.08.2014 року № 34 та від 27.08.2014 року № 41, про які він фактично дізнався в день його звільнення 29.08.2014 року, коли видана трудова книжка.

З даним позовом позивач звернувся 12грудня 2014 року,що вбачається з вхідного штампу канцелярії суду на титульному аркуші позову, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про пропуск позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Щодо доводів заявника у касаційній скарзі про неповне встановлення судами попередніх інстанцій обставин даної справи, зокрема неврахування що спірний наказ № 34 оскаржувався в досудовому порядку, а наказ № 41 від 27.08.2014 року взагалі не доводився до його відома то вони є необґрунтованими, з огляду на те, що долучені ксерокопії поштових чеків та рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень не можуть однозначно стверджувати факт звернення до їх адресатів із відповідними скаргами чи заявами з метою оскарження наказу № 34 в досудовому порядку. Щодо наказу № 41 від 27.08.2014 року то він фактично реалізований наказом № 41 від 29.08.2014 року, а тому суди попередніх інстанції не переплутали їх, а зауважили, що в разі обізнаності з наказом від 29.08.2014 року (оскарженого до суду 10.10.2014 року) позивач фактично обізнаний із наказом від 27.08.2014 року, при цьому, отримавши на руки трудову книжку 29.08.2014 року, був усвідомлений з причинами його звільнення, та мав можливість звернутись до суду з метою захисту свої прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін
Судді: В.І. Бутенко

В.В. Швець