Справа № 199/9910/14-а (2а/201/28/2015)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/9911/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена громадської організації ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена громадської організації ОСОБА_4 до виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Дніпропетровської міської ради Котляр Олени Валентинівни та заступника головного лікаря комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Дніпропетровської міської ради з експертизи тимчасової непрацездатності Кондратенка Івана Миколайовича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" звернулась до суду з позовом в інтересах її члена ОСОБА_4 до виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Дніпропетровської міської ради Котляр Олени Валентинівни та заступника головного лікаря комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Дніпропетровської міської ради з експертизи тимчасової непрацездатності Кондратенка Івана Миколайовича про визнання дій відповідачів щодо ненадання відповіді по суті інформаційного запита ОСОБА_4 протиправними та зобов'язання надати відповідь на запит.

Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська, прийшовши до висновку про те, що позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, ухвалою від 30.01.2015р. залишив останню без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.155 КАС України.

Вважаючи, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015р. апеляційну скаргу залишено без руху в зв'язку з недоданням до неї, всупереч приписам ч.6 ст.187 КАС України, документа про сплату судового збору

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду.

В письмових же запереченнях на касаційну скаргу висловлена позиція щодо обґрунтованості та законності оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та необхідності залишення її без змін.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору й неподання вказаного документа згідно зі ст.108 та ч.3 ст.189 КАС України є підставою для залишення такої апеляційної скарги без руху.

За змістом п.п.6 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду, зокрема, апеляційної скарги на ухвалу суду становить 0,05 розміру мінімальної заробітної плати.

Проте, подаючи апеляційну скаргу, Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація", вказуючи, що вчиняє таку дію в інтересах її члена - ОСОБА_4, зазначала про своє звільнення від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

При цьому, Конституційним Судом України у Рішенні від 28.11.2013р. №12-рп/2013 дано офіційне тлумачення положенням зазначеної норми у взаємозв'язку з п.«г» ч.1 ст.49 Закону України від 23 грудня 1993 року №3792-ХІІ «Про авторське право і суміжні права» та вказано, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд з посиланням на положення ст.11 Закону України «Про громадські об'єднання» та вказівкою на те, що громадське об'єднання без статусу юридичної особи також може мати статут у разі, якщо його наявність передбачена рішенням про його утворення, вказав про недодання Громадською організацією «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» до апеляційної скарги копії її статуту, відповідно до якого остання має право звертатися до суду за захистом прав та інтересів своїх членів.

Проте, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, ту обставину, що матеріали справи містять наказ Дніпропетровського МУЮ №381 від 15.10.2010р. про прийняття письмового повідомлення про утворення Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» та витяг з протоколу №1 установчих зборів засновників вказаної організації від 15.09.2014р., які не були досліджені як на предмет визначення права організації на звернення до суду для захисту прав та інтересів її членів, так і членства особи, в інтересах якої подано позов (ОСОБА_4), у вказаній громадській організації та звернення цієї особи до організації про захист її прав та інтересів. Крім того, суд також не встановлював визначення такого права на звернення громадської організації в інтересах інших осіб до суду відповідним законом.

Згідно з ч.1 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху підлягає скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена громадської організації ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.