Справа № 807/4340/13-а
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 рокум. Ужгород№ 807/4340/13-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Луцовича М.М.,

з участю секретаря судового засіданні - Симканич Ю.В..,

сторін та осіб, які беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Хранюк Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Відділу Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, зобов'язання вчинити дії, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом відділу Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області від 06.11.2013 року №26-к «Про звільнення ОСОБА_2." позивача було звільнено з посади завідувача сектору державного земельного кадастру у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» передбачені ч.2 ст. 364 КК України, відповідно до пункту 7-1 ст.36 Кодексу Законів про працю України та п.7 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає, що даний наказ незаконним, безпідставним та таким, що винесений з порушенням норм діючого законодавства України оскільки вироку суду відносно нього відповідач не одержував, відтак звільняти його не мав права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, що наведені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав просив суд відмовити в задоволенні такого з мотивів наведених у письмових запереченнях проти позову (а.с.23-26).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 працював на посаді завідувача сектором державного земельного кадастру відділу Держземагентства у Тячівському районі Закарпатської області (а.с.12).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.03.2013 року Перечинським районним судом Закарпатської області був винесений вирок у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Годомичі, Маневицького району, Волинської області, мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працював начальником відділу земельних ресурсів у Перечинському районі, раніше не судимого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України, яким ОСОБА_2 визнано винним та призначено відповідне покарання, яким крім іншого позивача позбавлено право обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на 1 рік (а.с.34-38).

Як вбачається з матеріалів справи, що 17.10.2013р. ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області, постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2013 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_2, і відновлення пропущеного ним строку на апеляційне оскарження вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2013 року щодо ОСОБА_2 - скасовано, а кримінальну справу повернуто до Перечинського районного суду (а.с.31-33), відтак вирок відносно позивача набув законної сили 17.10.2013 року.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.11.2013 року за вих..№01/11/1740 відділ Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області звернувся до Апеляційного суду Закарпатської області з проханням надати копію вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2013 року стосовно ОСОБА_2 (а.с.27). Зазначені рішення суду надійшли у Відділ 06.11.2013 р., про що свідчить вхідний штамп-відмітка № 2163/01/11 від 06.11.2013 р. а також підтверджується журналом вхідної кореспонденції (а.с.31,77).

Згідно наказу Відділу Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області №26-к від 06.11.2013 року «Про звільнення ОСОБА_2.» у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» передбачені ч.2 ст. 364 КК України, відповідно до пункту 7-1 ст.36 Кодексу Законів про працю України та п.7 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» на підставі вироку Перечинського районного суду від 11.03.2013 року та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17.10.2013 року - ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача сектором державного земельного кадастру відділу Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області (а.с.6).

Відповідно до ч.1 п.7 ст.30 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється у разі притягнення державного службовця до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до абз.2. ч.2 ст. 22 Закону України «Про засади та запобігання і протидії корупції» особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з роботи (служби) у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є : 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

Згідно ч.2 ст.36 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином в судовому засіданні відповідачем належними та допустимими, доказами доведено, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача винесено ним відповідно до закону у день надходження до відділу Держземагентства у Перечинському районні судового рішення, яке набрало законної сили відносно позивача.

Суд відхиляє посилання позивача на не проведення з ним повного розрахунку при звільненні, оскільки такі спростовані відповідачем, шляхом надання суду підтверджуючих доказів вжиття відповідачем всіх необхідних для цього заходів, а саме заявки на видачу готівки та перерахування коштів від 06.11.2013 року поданої до УДКСУ у Перечинському районні Закарпатської області на суму 4302,02 грн. (а.с.71), розрахунковим листом на вказану суму (а.с.58), а також відомостями заробітної плати від 06.11.2013 року (а.с.72,73), виписками по банківських рахунках (а.с.59-60, 64-66), та платіжними дорученнями (а.с.61-63, 67-69).

Згідно із ч. 2. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст.72 Кодексу Адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність у даному випадку правових підстав для задоволення позовних вимог, а відтак оскаржуваний наказ Відділу Держземагентства у Перечинському районі Закарпатської області №26-к від 06.11.2013 року «Про звільнення ОСОБА_2.» є законним та внесеним у межах компетенції відповідача.

Керуючись ст..ст.17, 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович