Справа № 750/3401/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3401/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

УПФУ в м. Чернігові звернулися до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до ГУЮ у Чернігівській області про визнання протиправними дій щодо прийняття постанови від 12.11.2014 року ВП № 43695430 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду у встановлений строк та скасування даної постанави.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 19.01.2015 року у ВПВР УДВС ГУ у Чернігівській області перебуває на виконанні виконавчий лист № 750/10911/14 виданий 08.01.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства та які вказані у довідці № 17370/04 від 14.10.2014 року, починаючи з 14.10.2014 року.

20.01.2015 року державним виконавцем по вказаному виконавчому листу відкрито виконавче провадження № 46119394.

23.03.2015 року винесено спірну постанову про накладення штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. за невиконання судового рішення у встановлений строк.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

06.03.2015 року УПФУ в м. Чернігові листом від 02.03.2015 року № 4710/07 повідомили про те, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції , яка діє на дату перерахунку пенсії згідно рішення суду тобто на 14.10.2014 року розмір її пенсії буде меншим за той, що вона отримує на сьогодні і їй продовжено виплату пенсії в розмірі, який був до виконання рішення суду. Аналогічні доводи викладені апелянтом і в апеляційній скарзі.

Отже, апелянтом зазначено, що рішення суду не виконувалося з огляду на недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав стягувача, як пенсіонера, тобто сам факт невиконання не заперечується. При цьому, колегія суддів зауважує, що жодних доказів повідомлення принаймні самого стягувача про те, що прийняте судове рішення не виконується, оскільки, на думку боржника - УПФУ в м. Чернігові, розмір пенсії зменшиться, апелянтом надано не було. Отже, невиконання рішення суду відбулося виключно з ініціативи самого боржника.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 75 Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому ст. 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином, Закон чітко визначає умови притягнення боржників до відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду про зобов'язання виконати певні дії.

З аналізу норм вказаного Закону вбачається, що визначальною умовою притягнення боржників до відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді накладення штрафу є вирішення питання, щодо наявності вини боржника та поважності причин невиконання вимог суду.

За ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (ч. 2 ст. 257 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець правильно визначив невиконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили, та правомірно прийняв спірну постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність винесення ним спірної постанови, прийнятої на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.