Справа № 2а-7643/11/2670
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Панталієнка П.В.,
розглянувши заяву державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 березня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Максімайз-Україна» до ДПІ про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 5 березня 2015 року залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 червня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року про задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України (далі - ПК), пунктів 1.3, 3.3 Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166 що, на думку заявника, підтверджується рішенням суду касаційної інстанції від 19 грудня 2013 року (справа № К/9991/94891/11).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як на приклад неоднакового правозастосування спірних норм права у заяві робиться посилання на ухвалу касаційного суду від 19 грудня 2013 року (справа № К/9991/94891/11). Проте це рішення Верховний Суд України постановою від 7 жовтня 2014 року у справі № 21-388а14 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду касаційної інстанції. З наведеного випливає, що на підтвердження неоднаковості у правозастосуванні фактично не надано рішення касаційного суду з правовим висновком відмінним від правової позиції оскарженого рішення.

Зазначені обставини унеможливлюють прийняття рішення про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на наведене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Максімайз-Україна» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 березня 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

П.В. Панталієнко