Справа № 1903/1218/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/17333/14, К/800/18239/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційними скаргами управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області, ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області про скасування рішення, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області, в якому просила: скасувати рішення міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги від 22.06.2011 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі повернути незаконно утримані суми з пенсії позивача, починаючи з 01.07.2011 року в розмірі 20% від розміру пенсії на виконання рішення міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги від 22.06.2011 року; визнати незаконним перерахування пенсії з 01.12.2010 року із заробітку за період з 01.08.1988 року по 31.07.1989 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі оскаржуваного рішення міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги з позивача протиправно списувались кошти через начебто подання нею недостовірних довідок про розмір заробітної плати, оскільки такі довідки подавало підприємство, на якому раніше працювала позивач, і нести відповідальність за недостовірність даних в довідках також повинно підприємство.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково: скасовано рішення міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області від 22.06.2011 року; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області повернути незаконно утримані суми з пенсії ОСОБА_4 починаючи з 01.07.2011 року в розмірі 20% від розміру пенсії на виконання рішення міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги від 22.06.2011 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області, ОСОБА_4азвернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами. Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області в касаційній скарзі просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. ОСОБА_4 в касаційній скарзі просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у позові та задовольнити позов повністю.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 з 16.08.1989 року призначено пенсію за віком із заробітку за період з 01.08.1988 року по 31.07.1989 року при стажі роботи 33 роки 6 місяців 2 дні.

З 01.06.1996 року відповідно до поданої позивачем заяви та довідок Бучацького радгоспу про заробітну плату та про стаж роботи №143 від 10.06.1996 року управлінням Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області проведено перерахунок пенсії з донарахуванням страхового стажу після призначення пенсії з 10.05.1993 року по 18.06.1995 року та із більш високого заробітку за період з 01.06.1993 року по 31.05.1995 року.

З 01.01.2004 року пенсію позивача перераховано відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі 36 років 7 місяців 16 днів (439 місяців) та із заробітку за період з 01.06.1993 року по 31.05.1995 року.

В листопаді 2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області при проведенні перевірки стажу та заробітної плати за період з 01.06.1993 року по 31.05.1995 року за місцем роботи ( Бучацький радгосп, який реорганізовано у ВАТ "Бучацькі гаї") встановлено факт, що у книгах по нарахуванню заробітної плати вказаного підприємства позивач не числиться, крім того, книги наказів за 1993-1995 роки на підприємстві відсутні.

Таким чином, у зв'язку з не підтвердженням відомостей, зазначених у довідках, які було представлено для перерахунку пенсії у 1996 році, управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області прийшло до висновку про те, що за період з 01.06.1996 року по 30.11.2010 року виникла переплата пенсії в сумі 43234,09грн.

Згідно з рішенням міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області від 22.06.2011 року №5, з пенсії позивача утримується переплата в розмірі 20% розміру пенсії з 01.07.2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов є необґрунтованим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вина позивача у наданні управлінню Пенсійного фонду України в Бучацькому районі недостовірних даних про розмір заробітної плати є недоведеною, а відповідачем не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення про утримання виплаченої надміру пенсії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 3, 24 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно із вимогами статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частиною першою статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Таким чином, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за наявності двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки №143 від 10.06.1996 року, виданої Бучацьким радгоспом позивачу, ОСОБА_4 працювала в Бучацькому радгоспі нічним робочим з 10.05.1993 року (наказ №44 від 10.05.1993 року) і звільнена з роботи згідно із поданою заявою 18.06.1995 року (наказ №68 від 18.06.1995 року). Вказану довідку підписано директором Бучацького радгоспу, головним бухгалтером та скріплено печаткою Бучацького радгоспу.

Також судом апеляційної інстанції зазначено, що прокуратурою Бучацького району проведено перевірку щодо видачі у 1996 року посадовими особами Бучацького радгоспу довідок про заробітну плату позивача та встановлено, що в діях посадових осіб Бучацького радгоспу вбачаються ознаки злочину, передбаченого частиною першою статті 172 Кримінального кодексу України в редакції 1961 року, однак відповідно до статті 48 Кримінального кодексу України у 2001 року закінчився п'ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що, враховуючи відсутність вироку суду по вказаним діям, факт підробки довідки та злочинних дій посадових осіб Бучацького радгоспу не є доведеним в передбаченому законодавством порядку, а тому стверджувати про її дійсність чи недійсність не є можливим.

В той же час, проаналізувавши встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги від 22.06.2011 року є безпідставним, оскільки, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відповідачем не доведено факту наявності зловживань саме з боку позивача та подання ним недостовірних відомостей.

Відносно вимог щодо визнання незаконним перерахування пенсії з 01.12.2010 року із заробітку за період роботи з 01.08.1988 року по 31.07.1989 року колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки довідка №143 від 10.06.1996 року є сумнівною, враховуючи відсутність позивача у відомостях про нарахування заробітної плати Бучацького радгоспу за 1993-1995 роки та відсутність книги наказів за 1993-1995 роки.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області та ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)