Справа № 803/2001/14
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 876/10923/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон; визнати дії відповідача протиправними щодо вимоги надання фотокопій паспорта громадянина України; визнати дії відповідача протиправними вимоги надання письмової заяви-доручення для оформлення довідки про несудимість; визнати протиправними дії відповідача щодо вимог по сплаті платних послуг, які позивач не замовляла, не отримувала та не мала намір щодо їх отримання, за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон - в сумі 87,15 грн.; визнати протиправними дії відповідача щодо вимог оплати за бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон - в сумі 120 грн.; зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих нею документів та відповідно до Правил оформлення і виділів паспортів паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231; зобов'язати працівника відповідача ОСОБА_3 привести інформаційні картки адміністративних послуг оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у відповідність до законодавства України виключивши з пп. 11.1 та 11.2 посилання на Постанови КМУ № 1098 та № 795 та оплати згідно цих постанов.

В ході розгляду справи судом першої інстанції до участі в справі залучено як відповідача Управління Державної міграційної служби України у Волинській області.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_2 у прийнятті документів для оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстави ненадання квитанцій про сплату вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 87 гривень 15 копійок та вартості бланка паспорта в розмірі 120 гривень 00 копійок. Зобов'язано Луцький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області прийняти за особистим зверненням документи ОСОБА_2 для розгляду питання щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон без квитанцій про сплату вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України за кордон в розмірі 87 гривень 15 копійок та вартості бланка паспорта в розмірі 120 гривень 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржило Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, яке в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, в зв'язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваною постановою надано оцінку діям відповідача без урахування вимогпостанов Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року №795 та від 26 жовтня №1098, що є очевидно неправомірним, адже ці постанови є чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а отже - підлягають обов'язковому застосуванню у діяльності суб'єкта владних повноважень.

Сторони в судове засідання не з'явились хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 26.07.2014 року звернулась до Луцького МВ УДМСУ у Волинській області з метою подання документів на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, подавши при цьому заяву - анкету, паспорт громадянина України, копію картки фізичної особи - платника податків, дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см, квитанцію про сплату державного мита в сумі 170,00 грн.

Вказані документи не були прийняті працівниками Луцького МВ УДМСУ у Волинській області та повернуті позивачу, зокрема з тих підстав, що позивач не надала документів про оплату послуги вартістю 87,15 грн. за оформлення та видачу паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон та про оплату вартості бланка паспорта в розмірі 120,00 грн.

Не погодившись з відмовою у прийомі документів, позивач подала скаргу на ім'я начальника Луцького МВ УДМС у Волинській області.

Листом від 06.08.2014 року за №0710/55-П відповідачем запропоновано позивачу оплатити вартість послуг за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 87,15 грн. та вартість бланка паспорта в розмірі 120,00 грн., а також повторно звернутися до відповідного підрозділу ДМС України з переліком документів, визначених пунктом 9 додатку №4 до наказу ДМС України від 11 березня 2013 року №48.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що сплата встановленого Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито» державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із вчиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України паспорта на право виїзду за кордон, у тому числі й вартість бланка такого паспорта, вартість персоналізації.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з огляду на наступне.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон №3857-XII).

Стаття 1 даного Закону передбачає право громадян України виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (стаття 2 Закону №3857-ХІІ).

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 4 Закону №3857-ХІІ оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Крім того, статтею 7 даного Закону закріплено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. З метою реалізації наведеної бланкетної норми Кабінетом Міністрів України 31 березня 1995 року було прийнято постанову № 231, якою затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення (далі - Правила №231).

Пунктом 10 Правил №231 встановлено, що для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон подається: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет №7-93) платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Декрету №7-93 державне мито справляється за видачу нового зразка паспорта громадянина України (крім обміну нині діючого паспорта на паспорт нового зразка); за оформлення нового зразка паспорта громадянина України для поїздки за кордон; за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії. Підпунктом «б» пункту 6 статті 3 Декрету №7-93 встановлено, що ставка державного мита за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон встановлюються в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170,00 грн.

У пункті 27 розділу І Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року №795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1098), визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87,15 грн.

Таким чином, сплата встановленого Декретом №7-93 державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із вчиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України паспорта на право виїзду за кордон, у тому числі й вартість бланка такого паспорта, вартість персоналізації, з огляду на що вимога повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта є протиправною. Також, неправомірною є й вимога відповідача стосовно сплати вартості бланка у розмірі 120,00 грн. у зв'язку з тим, що Порядок надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1098 (далі - Порядок №1098), на який посилається Луцький МВ УДМСУ у Волинській області, не встановлює розмір такого відшкодування, не передбачають його й Правила №231.

Колегія суддів вважає, що умови, які є обов'язковими для виконання при оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, встановлюються виключно положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року №21-416а13, яка в силу частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги покликання відповідача з посиланням на положення Закону України «Про адміністративні послуги» від 06 вересня 2012 року №5203-VІ (далі - Закон №5203-VІ) та норми Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, зважаючи на те, що державний орган не повинен переслідувати мети отримання економічної вигоди від результатів своєї функціональної діяльності.

Статтею 9 Закону №5203-VІ визначено, що адміністративні послуги надаються суб'єктами надання адміністративних послуг безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг; фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, має право на отримання адміністративної послуги незалежно від реєстрації її місця проживання чи місця перебування, крім випадків, установлених законом, заява на отримання адміністративної послуги подається в письмовій чи усній формі.

Відповідно до статті 11 цього ж Закону при наданні адміністративних послуг у випадках, передбачених законом, справляється плата (адміністративний збір). Розмір плати за надання адміністративної послуги (адміністративного збору) і порядок її справляння визначаються законом з урахуванням її соціального та економічного значення. Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) зараховується до державного або відповідного місцевого бюджету. Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) вноситься суб'єктом звернення одноразово за весь комплекс дій та рішень суб'єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків, експертиз, здійснюваних суб'єктом надання адміністративної послуги, отримання витягів з реєстрів тощо). Стягнення за надання адміністративних послуг будь-яких додаткових не передбачених законом платежів або вимагання сплати будь-яких додаткових коштів забороняється.

Частина 2 статті 20 зазначеного Закону визначає, що до набрання чинності законом, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори), плата за надання адміністративних послуг (адміністративний збір) при зверненні за отриманням платних адміністративних послуг сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, положення Закону №5203-VІ передбачають сплату адміністративної послуги одноразово за весь комплекс дій та рішень суб'єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків). Проте, на даний час відповідний закон, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори) не прийнятий, а тому відповідна плата повинна сплачуватися у порядку і розмірах, встановлених законодавством, а саме Декретом №7-93, оскільки інші платежі спеціальними правовими актами, що регулюють правовідносини з оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, - Законом № 3857-ХІІ та Правилами № 231, не передбачені.

Крім того, згідно з пунктами 2, 3 Порядку №1098 послуги надаються за письмовою заявою фізичних або юридичних осіб із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові (найменування), місця реєстрації/проживання (місцезнаходження) та виду послуги, а також за постановою (ухвалою) суду в цивільних та господарських справах; оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування замовником коштів через банки, відділення поштового зв'язку або програмно-технічні комплекси самообслуговування.

Отже, послуги, які надаються органами Державної міграційної служби не мають обов'язкового характеру та надаються лише за бажанням особи, на підставі поданої нею письмової заяви, тобто відповідач з огляду на положення Порядку №1098 не може вимагати плати за адміністративні послуги.

З матеріалів справи не вбачається подання позивачем такої письмової заяви до територіального органу ДМС України, позивач не отримувала та не виявляла бажання отримувати від відповідача додаткові послуги, а відтак вимоги відповідача сплатити платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, які не передбачені Законом № 3857-XII та Правилами №231, є безпідставними.

Таким чином, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо вимоги надання фотокопій паспорта громадянина України та надання письмової заяви -доручення для оформлення довідки про судимість то такі до задоволення не підлягають, оскільки, як вбачається з листа Луцького МВ УДМСУ у Волинській області від 06.08.2014 року № 0710/55-П, з цих підстав позивачу у прийнятті документів не було відмовлено.

Не підлягає також до задоволення позовна вимога про зобов'язання першого заступника начальника УДМСУ у Волинській області ОСОБА_3 привести інформаційні картки адміністративних послуг оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у відповідність до законодавства України, виключивши з підпунктів 11.1 та 11.2 посилання на постанови Кабінету Міністрів України № 1098 та № 795 та оплати згідно цих постанов, оскільки рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року у справі № 826/14785/13-а було визнано відсутність у Державної міграційної служби компетенції щодо встановлення обов'язкової плати за надання адміністративних послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та встановлення обов'язкової оплати вартості бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон та бланку проїзного документа дитини для виїзду за кордон та оплати вартості їх персоналізації, визнаний протиправним та скасований наказ Державної міграційної служби України від 11.03.2013 року № 48, яким було затверджено інформаційну картку адміністративної послуги оформлення та видачі або обміну паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позовні вимоги про зобов'язання Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих нею документів та відповідно до Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, також не підлягають до задоволення з огляду на їх передчасність, оскільки відповідного рішення за його зверненням для оформлення паспорта до цього часу не прийнято.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року в справі № 803/2001/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська