Справа № 813/2354/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року № 813/2354/15

зал судових засідань № 8

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Харко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови від 23.03.2015 року про накладення арешту на майно за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець Франківського ВДВС Львівського міського управління юстиції виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2015 року, якою неправомірно наклав арешт на майно, яке не належить ОСОБА_3, оскільки він не є власником майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі Франківський ВДВС ЛМУЮ) скеровано постанову №46709620 від 06.03.2015 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта» заборгованості по кредиту в сумі 9593,76 грн. кредиту, прострочене тіло кредиту 2387,47 грн., борг за комісіями 5480,25 грн., всього на суму 17461,48 грн., а також судовий збір в розмірі 234,60 грн. Окрім того, державним виконавцем було скеровано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження відповідно до якого своєю постановою №ВП 46709620 від 23.03.2015 року накладено обтяження на майно за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач уточнив, що держаний виконавець постановою від 23.03.2015 року наклав арешт на майно, що не належить ОСОБА_3, оскільки він не є власником та співвласником майна за адресою:АДРЕСА_1.

Представником відповідача у судовому засіданні долучено документи по виконавчому провадженні №263/13 відповідно до яких винесено постанову № ВП 46709620 від 23.03.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до наявних матеріалів у справі, судом встановлено, що власником майна за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, що підтверджується наступними документами: договором дарування від 17.03.1995р., реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від.03.04.1995 р., будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих АДРЕСА_1, довідкою від 02.03.2002 року №991, виданою ЖЕКом №210, довідкою Франківської районної адміністрації ЛКП «Південне» від 24.01.2007 р., довідкою ЛКП Південне №824 з місця проживання про склад сімґї і прописки від 16.04.2015 р. та копіями паспортів власника та осіб, які разом проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст..20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до ст..п.1, 2 ст.60 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Аналізуючи матеріали справи суд приходить до переконання, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову №ВП 46709620 від 23.03.2015 року, якою накладено обтяження на майно за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3 не є власником та співвласником даного майна, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Перевіривши оскаржувану позивачем постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від №ВП 46709620 від 23.03.2015 року, суд дійшов до висновку, що така прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

У зв'язку із тим, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від №ВП 46709620 від 23.03.2015 року визнана судом протиправною в межах цього спору, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки вийти за межі позовних вимог відповідно ч.2 до ст. 11 КАС України та зобов'язати Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження №9243771 від 31.03.2015 за адресою АДРЕСА_1.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, на користь позивача належить стягнути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст., 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2015 року № ВП 46709620 за адресою АДРЕСА_1.

3.Зобов'язати Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження №9243771 від 31.03.2015 за адресою АДРЕСА_1.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три ) грн. 08 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 22.06.2015 року.

Суддя Братичак У.В.