Справа № 333/6525/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/17531/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Запорізької міської ради, треті особи - Запорізьке головне управління земельних ресурсів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про скасування рішення та визнання державного акту недійсним,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3, Запорізької міської ради, треті особи - Запорізьке головне управління земельних ресурсів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про скасування рішення та визнання державного акту недійсним, в якому просила:

- скасувати рішення Запорізької міської ради п'ятого скликання від 24.06.2009 року № 82/274;

- визнати недійсним державний акт про право власності на землю від 25.09.2009 року, виданий Запорізькою міськрадою ОСОБА_4

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2014 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Запорізької міської ради, треті особи - Запорізьке головне управління земельних ресурсів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про скасування рішення та визнання державного акту недійсним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України,).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14 за позовом першого заступника прокурора Вінницької області до Вінницької міської ради, треті особи - Відкрите акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз», суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5, про скасування рішення, який згідно зі статтею 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанцій, дійшов вірного висновку закривши провадження у даній справі, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Запорізької міської ради, треті особи - Запорізьке головне управління земельних ресурсів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про скасування рішення та визнання державного акту недійсним - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз