Справа № 524/3193/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р.Справа № 524/3193/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2015р. по справі № 524/3193/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області (далі-відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука щодо не проведення перерахунку та виплати йому одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється на момент встановлення ІІ групи інвалідності, тобто станом на 17.03.2011, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язатиУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука вчинити дії з нарахування та зобов'язати його вчинити дії з виплати ОСОБА_1 вищезазначеної компенсації.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2015 року адміністративний позов залишений без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 17.03.2011 року позивачу призначено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 7-66 ТЕ №0170744.

01 квітня 2015 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області з заявою в якій просив відповідача повідомити позивача про те, чи призначалася та виплачувалася, та в якому розмірі, Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області позивачу в 2011 році (або в іншому році) одноразова компенсація відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Листом від 02.04.2015 року за вх.№08-3278 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області повідомило позивача про те, що 06.06.2011 року була призначена різниця одноразової компенсації при встановлені ІІ групи інвалідності і ІІІ групи в розмірі 94 грн. 80 коп., відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 26.07.1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

03 квітня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся з заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області, в якій просив виплатити ОСОБА_1, одноразову компенсацію відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, з урахуванням того, що розмір мінімальної заробітної плати визначається станом на день призначення інвалідності.

Листом від 06.04.2015 року за вих. №08-3342 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області повідомило, що вказана виплата була здійснена ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано поза межами строку, встановленого законом, а підстав для визнання повноважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2011 позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про виплату йому різниці одноразової компенсації при встановленні ІІІ і ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Одноразова компенсація при встановленні ІІІ і ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначена позивачу розпорядженням від 06.06.2011 року про нарахування коштів різниці одноразової компенсації направлено до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області. В жовтні 2011 року кошти направлено в банк.

Отже, про порушення своїх прав позивач дізнався в 2011 році, але не звернувся до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем до суду не надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2015р. по справі № 524/3193/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.