Справа № 805/14883/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/15973/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецький області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі № 805/14883/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "8 МЕТРОВ" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецький області, про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "8 МЕТРОВ" звернулося в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу № 21-Л від 01.07.2013 року в частині анулювання ліцензії ТОВ "8 МЕТРОВ" АЕ № 181366 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваний наказ, прийнятий за результатами планової перевірки, є протиправним, оскільки про проведення перевірки позивача повідомлено не було, а висновки щодо подання позивачем неправдивих відомостей, що в свою чергу стало підставою для анулювання ліцензії, не відповідають дійсності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ №21-Л від 01.07.2013 року в частині анулювання ліцензії серії АЕ №181366, виданої ТОВ "8 МЕТРОВ" на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецький області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 06.11.2012 року позивачу видано ліцензію серії АЕ №181366 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком) на підставі наказу про видачу ліцензії №21-Л строком дії з 06.11.2012 року по 06.11.2015 року.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області на підставі наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області №207 "Про затвердження графіку планових перевірок за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури у відповідності до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" було проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури), за результатами якої складено акт від 13-19.06.2013 року за №108.

В акті зазначено, що 21.05.2013 року за вих. №7/5-05-3529 відповідачем на юридичну адресу ТОВ "8 МЕТРОВ" (84637, м. Горлівка, вул.. Безпощадного, 26, поверх 3) направлено повідомлення про проведення перевірки із вимогою надати необхідні для проведення даної перевірки документи у строк до 12.06.2013 року, але до вказаної дати запитуваних документів ліцензіатом представлено не було.

13 червня 2013 року перевіряючий виїхав за адресою, вказаною в матеріалах ліцензійної справи, яка була вказана як юридична адреса, місцезнаходження орендованих виробничо-технічної бази та офісного приміщення. За даною адресою представників ТОВ "8 МЕТРОВ" знайдено не було. Представники власника будівлі - ПП "Індодяг-мода" зазначили, що на даний час ТОВ "8 МЕТРОВ" у будівлі відсутнє, але раніше орендувало тут офіс.

14 червня 2012 року за №7/4-05-4208 перевіряючим було підготовлено офіційний запит до власника (орендодавця зазначеної будівлі - ПП "Індодяг-мода" щодо наявності договірних відносин ТОВ "8 МЕТРОВ", на який було отримано відповідь від 17.06.2013 року №144, згідно з якою позивач дійсно за договором орендує у ПП "Індодяг-мода" кімнати №№126,127 на 3 поверсі "Будинку побуту" по вул.. Безпощадного, 26 м. Горлівка. Разом з тим, в пункті 3.1 матеріалів ліцензійної справи було зазначено, що окрім офісного приміщення за цією адресою у позивача начебто орендована виробничо-технічна база (складське приміщення - гараж) площею 41,4 кв.м., відомості про яке у відповіді ПП "Індодяг-мода" відсутні, у зв'язку з чим інспекція прийшла до висновку про подання позивачем неправдивих відомостей щодо забезпеченості виробничо-технічною базою.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що інспекцією 20.05.2013 за вих.. №7/5-05-3450 було підготовлено запит до управління Пенсійного фонду України у м. Горлівка Донецької області щодо кількості осіб, за яких було проведено внески з моменту отримання ліцензії до сьогоднішнього часу. На даний лист було отримано відповідь, з якої слідує, що зокрема на момент подання документів для отримання ліцензії у жовтні 2012 року позивач звітував до УПФУ за 6 осіб найманих працівників, а у листопаді 2012 року за 27 найманих працівників. Разом з тим, у вищезгаданих документах ліцензійної справи, поданих до органу ліцензування 23.10.2012 року, у розділі 2 "Кваліфікаційний склад спеціалістів" було вказано, що на підприємстві працюють: інженерно-технічних фахівців та керівного складу 10 чол. (з яких 5 чол. за основним місцем роботи та 5 за трудовими договорами) та 21 осіб робочих спеціальностей за трудовими договорами. Тобто, підприємство начебто мало офіційні трудові відносини загалом з 31 особою працівників, що насправді не відповідало дійсності.

Таким чином, як зазначено в акті, у документах ліцензійної справи ТОВ "8 МЕТРОВ", які були подані підприємством для отримання ліцензії серії АЕ №181366, містились завідомо неправдиві відомості щодо наявності орендованої виробничо-технічної бази та відповідного професійно-кваліфікаційного складу працівників для виконання ліцензованих видів робіт.

На підставі висновків акту перевірки, керуючись положеннями пункту 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 року, запропоновано ліцензійній комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України розглянути питання щодо анулювання ліцензії серії АЕ №181366, у зв'язку з виявленням факту подання ТОВ "8 МЕТРОВ" недостовірних відомостей у документах, поданих даним суб'єктом господарювання до органу ліцензування для отримання ліцензії.

21 червня 2013 року, на засіданні Ліцензійної комісії з ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури відповідача, прийняте рішення про анулювання ліцензії позивача серії АВ №147710, оформлене протоколом №11 від 21.06.2013 року та наказом №21-Л від 01.07.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем при поданні матеріалів для здійснення ліцензійної діяльності було надано об'єктивні та правдиві відомості відповідного професійно-кваліфікаційного складу працівників для виконання ліцензованих видів робіт.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з пунктами 5, 6, 9, 13, 16, 21 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи інспекції, який затверджується керівником відповідної інспекції.

Інспекції проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного інспекцією за результатами перевірки.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис.

Таким чином, проведення планової перевірки певного суб'єкту господарювання без належного його інформування про здійснення архітектурно-будівельного контролю унеможливлює його присутність або його представника під час здійснення архітектурно-будівельного контролю та надання документів, пояснень, матеріалів з питань, що виникають при проведенні державного архітектурно-будівельного контролю (в тому числі при безпосередньому проведенні перевірки, яка є одним з етапів архітектурно-будівельного контролю).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що графік планових перевірок за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури у 2 кварталі 2013 року, затверджений наказом Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області №58 від 22.02.2013 року, на підставі якого було видане направлення на проведення перевірки від 12.06.2013 року №7/5-05-4166.

Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області під ас розгляду справи зазначила, що нею було направлено повідомлення позивачеві про проведення планової перевірки від 21.05.2013 №7/5-05-3529 з вимогою прибути позивачеві до Інспекції у строк до 12.06.2013 року та надати певні документи.

Разом з тим, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області не додано до матеріалів справи доказів надіслання цього повідомлення позивачеві, що унеможливило присутність його або його представника при проведенні перевірки, надання ним пояснень, документів, тощо.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області додано до матеріалів справи лише докази направлення позивачеві вже складеного акту перевірки від 13-19.06.2013 року №108 та копію супровідного листа від 15.07.2013 року №7/5-05-4698 про рішення ліцензійного комісії, яким було проінформовано позивача про прийняття спірного наказу по цій справі.

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, позивача також не було запрошено на розгляд питання щодо анулювання ліцензії, у зв'язку з чим він зміг надати ліцензійній комісії необхідні документи.

Відносно виявлених під час перевірки порушень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про архітектурну діяльність" господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 21 Порядку ліцензування певних видів господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 року № 1396, підставами для анулювання ліцензії є акт про виявлення недостовірних відомостей у документах, поданих суб'єктом будівельної діяльності для отримання ліцензії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно договору оренди нежитлового приміщення №185 від 03.10.2012 року позивач орендував у ПП "Індодяг-мода" частину нежитлового приміщення (згідно технічному паспорту БТІ), розташованого за адресою: м. Горлівка, вул. Беспощадного,26, кім. №120 площею 53,2 кв.м., об'єкт оренди передається позивачеві для організації офісу.

Відповідно до пункту 8.1 договору строк його дії до 01.10.2013 року.

За договором оренди нежитлового приміщення №186 від 03.10.2012 року позивач орендував у ПП "Індодяг-мода" частину нежитлового приміщення (згідно технічному паспорту БТІ), розташованого за адресою: м. Горлівка, вул. Беспощадного, 26, гараж №11 площею 41,4 кв.м., об'єкт оренди передається позивачеві для організації складу.

Відповідно до пункту 8.1 договору строк його дії до 01.10.2013 року.

За додатковою угодою від 01.01.2013 року до договору №185 від 03.10.2012 року змінено предмет договору №185, у зв'язку з чим позивач отримав в оренду частину нежитлового приміщення за адресою: м. Горлівка, вул. Беспощадного,26, кім. №127площею 5,7 кв.м., кім. №126, площею 1,76 кв.м., загальною площею 7,46 кв.м., об'єкт оренди передається позивачеві для організації офісу.

Таким чином, на час подання позивачем заяви на видачу ліцензії, а саме на 23.10.2012 року, позивач орендував офісні приміщення згідно договору оренди №185 від 03.10.2012 року, та згідно договору оренди №186 від 03.10.2012 позивач також орендував гараж за адресою: м. Горлівка, вул. Беспощадного, 26.

Виконання договорів оренди підтверджується актами виконаних робіт №947-а від 30.11.2012 року, №1011-а від 31.12.2012 року, №1105-а від 31.01.2013 року, №1203-а від 28.02.2013 року, №1321-а від 31.03.2013 року, №1418-а від 30.04.2013 року, №1486-а від 31.05.2013 року, №1581-а від 30.06.2013 року, №1870-а від 31.07.2013 року (у тому числі - оренда гаражу).

Платіжними дорученнями №2 від 11.10.2012 року на суму 6724,72 грн. за період жовтень-листопад 2012 року, №9 від 16.01.2013 року на суму 3850 грн. за грудень 2012 року, №12 від 24.01.2013 року на суму 2082 грн. за січень 2013 року, №30 від 12.03.2013 року на суму 805 грн. за лютий 2013 року, №37 від 04.04.2013 року на суму 350 грн. за березень 2013 року, №79 від 20.06.2013 року на суму 1400 грн., №144 від 11.09.2013 року на суму 857,62 грн. підтверджується, що позивач сплачував орендну плату за договорами оренди №№185,186 від 03.10.2012 року, у тому числі за оренду гаражу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач на час подання заяви про видачу ліцензії надав правдиві відомості щодо наявності орендованої ним виробничо-технічної бази.

Відносно професійно-кваліфікаційного складу працівників позивача колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з відповіддю управління Пенсійного фонду України у м. Горлівка Донецької області №16411/06 від 04.06.2013 року, позивач надавав звітність за жовтень 2012 року за 6 найманих працівників, листопад 2012 року за 27 найманих працівників.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу №1-Л від 27.09.2012 року було призначено директором ТОВ "8 МЕТРОВ" ОСОБА_4, згідно наказу №5/1-Л від 01.10.2012 року призначено ОСОБА_5 на посаду головного бухгалтера, №6-Л від 10.10.2012 року - ОСОБА_6 на посаду головного інженера, №5-Л від 01.10.2012 року - ОСОБА_7 на посаду виробника робіт, № 3-Л від 01.10.2012 року - ОСОБА_8 на посаду виробника робіт, № 2-Л від 01.10.2012 року - ОСОБА_9 на посаду начальника дільниці.

01 жовтня 2012 року позивачем було укладено 26 трудових угод б/н від з іншими працівниками, наказом по підприємству № 4-Л від 01.10.2012 року зазначені особи були прийняті на посади, зазначені в угодах та відповідно до їх заяв.

В жовтні 2012 року оплата праці не здійснювалась, відповідно не було відрахувань до пенсійного фонду у зв'язку з тим, що працівникам на підставі їх заяв було надано відпустки без збереження заробітної плати.

Згідно з наказом №3-П/1 від 01.10.2012 року 26 працівникам позивача було надано відпустки без збереження заробітної плати з 01.10.2012 року по 01.11.2012 року.

Відповідно до листа управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки №24998/06 від 14.08.2013 року стосовно отримання інформації щодо кількості застрахованих осіб у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад 2012 року внесена інформація про нарахування єдиного внеску по 27 застрахованим особам; в звіті за січень 2013 року внесена інформація про нарахування внеску за листопад 2012 року ще по 5 застрахованим особам, дані по яким не були відображені в звітності за листопад 2012 року.

Позивачем було надано до пенсійного фонду 19.11.2012 року звітність за жовтень 2012 року у якому зазначено про 27 застрахованих осіб підприємства.

13 грудня 2012 року позивачем було подано звітність за листопад 2012 року, у якому також зазначено про 27 застрахованих осіб підприємства.

19 лютого 2013 року позивачем подано звіт за січень 2013 року, у якому зазначено додатково про 4 застрахованих особи в листопаді 2012 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що загальна кількість осіб, з якими позивач перебував у трудових відносинах на дату подання документів для отримання ліцензії, становить 31 особа.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецький області відхилити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)