Справа № 813/2289/15
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року № 813/2289/15

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 38588,94 грн.

Посилається на те, що відповідач зареєстрований як суб'єкт господарювання і відомості про державну реєстрацію відповідача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на обліку в органах доходів і зборів та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України. Станом на 22.10.2014 року податковий борг відповідача становить 38588,94 грн. і, як зазначив позивач, такий виник внаслідок несплати у встановлений законом строк узгоджених грошових зобов'язань за платежами «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» та «єдиний податок з фізичних осіб», визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідачем подано письмове заперечення проти позову, в якому просить в позові відмовити, посилається на те, що не отримувала від податкового органу ні примірника акту перевірки, ні вказаної в позовній заяві довідки від 22.10.2014 року, ні податкових повідомлень-рішень, що позбавило її права на оскарження таких документів в установленому законодавством України порядку. Крім того, зазначила, що позивач в описі додатків до позовної заяви наводить копію корінця податкової вимоги форми «Ф» №619-13 від 14.05.2014 року, а довідка про наявність заборгованості датована 22.10.2014 року, що суперечить, на її думку, вимогам п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України. Вважає, що вказана в позовній заяві сума податкової заборгованості не відповідає дійсності, а зі змісту такої не вбачається ні суть порушень, ні обставини та докази, що їх підтверджують, ні строк їх виникнення.

Відповідач в судове засідання повторно не прибула, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, від її представника на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин не додано. З урахуванням наведеного, суд на підставі ч.4 ст.128 КАС України, ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки, та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За змістом п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. За змістом п.41.1 цієї статті контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади та його територіальні органи.

Згідно п.п.20.1.9 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець 29.06.2004 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідні відомості (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1). Відповідача взято на облік в органах державної податкової служби як платника податків з 29.06.2004 року за №375, що підтверджується довідкою позивача №244 від 31.01.2004 року.

Відповідно до довідки Буської ОДПІ про наявність заборгованості та облікової картки платника, станом на 22.10.2014 року податковий борг ФО-П ОСОБА_1 становить 38588,94 грн., в т.ч. 37864,34 грн. - за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» та 724,60 грн. - за платежем «єдиний податок з фізичних осіб».

На підставі долучених до позову документів суд встановив, що податковий борг на зазначену вище суму виник внаслідок несплати у встановлений законом строк узгоджених грошових зобов'язань, визначених у податкових повідомленнях-рішення форми «Р», а саме:

- № від 10.02.2014 року, відповідно до якого відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 35304,25 грн., в т.ч. 27835,40 грн. - за основним платежем, 7468,85 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 10.02.2014 року, відповідно до якого відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 656,25 грн., в т.ч. 525,00 грн. - за основним платежем, 131,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. Враховуючи переплату в сумі 16,14 грн., сума боргу, що підлягає до сплати, становить 640,11 грн.

Крім того, у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та єдиному податку з фізичних осіб, відповідачу нараховувалась пеня, яка станом на 22.10.2014 року становить 2644,58 грн.

Згадані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акта перевірки №114/17-00/НОМЕР_1 від 16.12.2013 року.

Стосовно заперечень відповідача про невручення їй примірника акта перевірки, у зв'язку з чим вона була позбавлена права на його оскарження, суд зазначає наступне.

Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Така позиція суду повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13.

Судом також не враховуються покликання відповідача про неотримання податкових повідомлень-рішень, оскільки в матеріалах справи міститься копія повідомлення про вручення поштового відправлення, з якої вбачається, що такі отримано ФО-П ОСОБА_1 ще 17.02.2014 року.

Суд зазначає, що станом на дату судового розгляду відповідачем не надано доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, в судовому або адміністративному порядку чи доказів добровільної сплати податкового боргу в розмірі 38588,94 грн., відтак, суми податкових зобов'язань ФО-П ОСОБА_1 є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби, у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вказаних положень Податкового кодексу України позивачем надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 14.05.2014 року №619-13 на суму податкового боргу 38588,33 грн., яка була отримана відповідачем 24.07.2014 року, що підтверджується підписом ФО-П ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 95.1.статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків згідно пункту 95.2. цієї ж статті провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п.87.11. ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Суд звертає увагу на те, що відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що їй як фізичній особі-підприємцю не вручено довідку від 22.10.2014 року, складену Буською ОДПІ, що позбавило її права на оскарження такої. При цьому, покликається на п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, згідно якої результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Однак, суд зазначає, що 22.10.2014 року податковим органом оформлено довідку про наявність заборгованості з податків, зборів, що контролюються органами державної податкової служби. Слід вказати, що така довідка не складається за результатами перевірки, а є документом, що підтверджує наявність станом на визначену дату суми податкового боргу платника податків за даними інтегрованих карток (карток особових рахунків) такого платника. Враховуючи, що довідка про наявність заборгованості лише засвідчує факт існування та суму податкового боргу, а отже у відповідності до приписів КАС України не підлягає окремому оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач у письмовому запереченні також вказала, що корінець податкової вимоги, який їй надсилався, датований 14.05.2014 року, а довідка про наявність заборгованості - 22.10.2014 року, що суперечить, на її думку, вимогам Податкового кодексу України. Проте, суд наголошує, що згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З огляду на викладене, контролюючий орган не зобов'язаний надсилати платнику податку нову податкову вимогу щоразу як змінюється сума податкового боргу, водночас погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення, а не тільки тієї суми, що вказана у податковій вимозі.

Обліковими картками платника податків підтверджується той факт, що податковий борг ФО-П ОСОБА_1 не переривався з моменту утворення.

Беручи до уваги те, що заборгованість у розмірі 38588,94 грн., в тому числі 37864,34 грн. - за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» та 724,60 грн. - за платежем «єдиний податок з фізичних осіб», ФО-П ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки не сплачено, наявність у неї вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь Державного бюджету податковий борг в сумі 38588,94 грн.

Відповідно до ст. 94 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.7-14, 94, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Державного бюджету податковий борг в сумі 38588 (тридцять вісім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) гривень 94 копійки.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.