Справа № 816/4834/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 р.Справа № 816/4834/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2015р. по справі № 816/4834/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" звернувся до суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2014 року №/2500 у частині зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 526267,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 18 листопада 2014 року №/2500 у частині зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 2690,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в зазначеній частині та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не відповідає нормам чинного законодавства, прийняте з порушенням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Позивач також надав письмові заперечення, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 25 вересня 2003 року та перебуває на обліку у якості платника податків у Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області з 30 вересня 2003 року, зареєстроване у якості платника ПДВ з 02 жовтня 2003 року.

ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" до Кременчуцької ОДПІ 19 вересня 2014 року подано податкову декларацію з ПДВ за серпень 2014 року, у якій визначено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду /рядок 19/ у розмірі 563200,00 грн, залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду /рядок 22/ - 2424568,00 грн, суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку /рядок 23.1/ - 65929,00 грн, залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду /рядок 24/ - 2358639,00 грн.

У період з 21 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2014 року Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (4) бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт від 03 листопада 2014 року №2556/16-03-15-02-08/32686844, у якому зафіксовано порушення вимог статті 257 Цивільного кодексу України, абзацу "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено значення рядка 24 декларації з ПДВ за серпень 2014 року на суму 527041,00 грн.

При цьому, контролюючий орган виходив з того, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Дніпропетровський завод спеціального обладнання", ТОВ "Укрметавтоматика", ТОВ "ВП "Дебора Електро" на суму ПДВ загалом у розмірі 3464,00 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем, при розрахунку залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, неправомірно враховано суму у розмірі 523577,00 грн, що становить добуток залишку сум від'ємного значення, задекларованого ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у жовтні 2010 року (159 323 грн), листопаді 2010 року (237 876 грн), січні 2011 року (48 990 грн), квітні 2011 року (72 843 грн), липні 2011 року ( 4545,00 грн).

На підставі Акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2014 року №/2500, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 527041,00 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням у частині зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 526267,00 грн та оскаржив його до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно врахував при розрахунку від'ємного значення за серпень 2014 року суму ПДВ загалом у розмірі 2690 грн по господарським операціям з ТОВ "Дніпропетровський завод спеціального обладнання", ТОВ "Укрметавтоматика", ТОВ "ВП "Дебора Електро".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201цього Кодексу.

З наведених положень вбачається, що право на податковий кредит у позивача виникає у зв'язку зі сплатою ним податку на додану вартість у складі ціни товару (послуг), що підтверджується податковими накладними. При цьому датою виникнення такого права на податковий кредит є дата сплати коштів за товари (роботи, послуги), або дата отримання від постачальника податкової накладної.

Згідно вимогами пунктів 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як свідчать письмові докази, ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у січні 2014 року придбало у ТОВ "Дніпропетровський завод спеціального обладнання" товар (пластини твердих сплавів) та отримало наступні первинні документи: податкові накладні від 17 січня 2014 року №7, №8 (том І, а.с. 209, 213); видаткові накладні від 17 січня 2014 року №РН-0000008, №0000009 (том І, а.с. 211, 214).

Доставка товару здійснювалась ТОВ "Нова Пошта", про що свідчить залучена до матеріалів справи копія товарно-транспортної накладної №3137 (том І, а.с. 216).

Оплату вартості товарів проведено шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника на підставі платіжних доручень від 07 лютого 2014 року №4575 (том І, а.с. 208) та від 22 квітня 2014 року №494 (том І, а.с. 212).

Оприбуткування товару проведено на підставі прибуткового ордеру від 17 січня 2014 року №133 (том І, а.с. 210).

Товар використано для власних потреб на підставі накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, що відображено по рахунку 91 "Загальновиробничі витрати"(том І, а.с. 217-218).

Також, позивач у квітні 2014 року на підставі договору купівлі-продажу від 05 грудня 2013 року №211013 (том І, а.с. 219-224) придбав у ТОВ "Укрметавтоматика" товар (вимикачі), що підтверджено наступними первинними документами: податковими накладними від 08 квітня 2014 року №15 (том І, а.с. 227) та від 28 квітня 2014 року №72 (том І, а.с. 244); видатковими накладними від 15 квітня 2014 року №189 (том І, а.с. 229) та від 28 квітня 2014 року №232 (том І, а.с. 246); рахунком від 26 березня 2014 року №297 (том І, а.с. 230).

Доставку товару здійснило ТОВ "Нова Пошта", що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями товарно-транспортних накладних №3270 (том І, а.с. 231) та №4659 (том І, а.с. 247).

Оплату вартості товарів проведено шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника на підставі платіжних доручень від 08 квітня 2014 року №5010 (том І, а.с. 226) та від 06 травня 2014 року №5213 (том І, а.с. 243) у повному обсязі.

Оприбуткування товару здійснено на підставі прибуткових ордерів від 15 квітня 2014 року №1098 (том І, а.с. 228) від 28 квітня 2014 року №1233 (том І, а.с. 245).

Також, позивач у червні 2014 року на підставі договору купівлі-продажу від 03 січня 2012 року №29/МТС-12 (том ІІ, а.с. 30-34) придбав у ТОВ "ВП "Дебора Електро" товар (корпус пульта управління) та отримав наступні первинні документи, копії яких залучено до матеріалів справи: податкову накладну від 18 червня 2014 року №14 (том ІІ, а.с. 36), видаткову накладну від 17 липня 2014 року №РН-17/07-2 (том ІІ, а.с. 38); рахунок-фактуру від 25 квітня 2014 року №25/04-1 (том ІІ, а.с. 39).

Доставку товару здійснено ТОВ "Нова Пошта", що підтверджено залученою до матеріалів справи копією товарно-транспортної накладної №1859 (том ІІ, а.с. 40).

Оплату вартості товарів проведено шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника на підставі платіжного доручення від 18 червня 2014 року №5605 (том ІІ, а.с. 35).

Товар оприбутковано на підставі прибуткового ордера від 17 липня 2014 року №1971 (том ІІ, а.с. 37).

Використання придбаного товару в господарській діяльності позивача відбулось в ході реалізації контракту з компанією "TECHVAGONMASH IRELAND LIMITED" від 03 червня 2014 року №74 (том ІІ, а.с. 46-52), що підтверджено реєстром на списання матеріалів (том ІІ, а.с. 41-45), рахунком-фактурою від 17 вересня 2014 року №121 (том ІІ, а.с. 56), пакувальним листом від 17 вересня 2014 року №121 (том ІІ, а.с. 60), митною декларацією від 09 жовтня 2014 року №806010001/2014/11859 (том ІІ, а.с. 57-58) та CMR від 09 жовтня 2014 року №325501 (том ІІ, а.с. 59), копії яких залучено до матеріалів справи.

З огляду на наявність належного документального підтвердження здійснення господарських операцій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності врахування позивачем при розрахунку від'ємного значення за серпень 2014 року суму ПДВ загалом у розмірі 2690 грн по господарським операціям з ТОВ "Дніпропетровський завод спеціального обладнання", ТОВ "Укрметавтоматика", ТОВ "ВП "Дебора Електро".

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що відсутність реальності здійснення позивачем господарських операцій підтверджується інформацією викладеною в актах перевірок постачальників щодо порушень останніми податкового законодавства, з огляду на наступне.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а тому за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Стосовно доводів відповідача на відсутність ТОВ "Укрметавтоматика" за податковою адресою та, як наслідок, невідповідність виписаних останнім податкових накладних від 08 квітня 2014 року №15 та від 28 квітня 2014 року №72 вимогам абзацу "ґ" пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що зазначені доводи не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірним податковим повідомленням-рішенням безпідставно зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" за серпень 2014 року на 2690,00 грн.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2015 року в частині задоволених позовних вимог, та задоволення апеляційної скарги Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Щодо правомірності відображення позивачем у рядку 24 податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів (жовтень-листопад 2010 року та січень, квітень, липень 2011 року) суми у розмірі 523577,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на вимогу суду про витребування доказів, не надав копій первинних документів, на підставі яких ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ загалом у розмірі 523577,00 грн, що унеможливлює перевірку правомірності декларування зазначеної суми.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Крім того, згідно з пунктом 200.6 статті 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Системний аналіз наведених норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що граничний строк для подання заяви про повернення надміру сплачених податків або їх відшкодування обмежено 1095 календарними днями з моменту виникнення права на таке відшкодування.

Таким чином, платник податків може прийняти рішення про відшкодування суми податку на додану вартість з бюджету шляхом подання заяви про таке відшкодування протягом 1095 календарних днів з моменту виникнення відповідного права.

Оскільки сукупний залишок від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на додану вартість включає в себе добуток сум таких залишків попередніх звітних (податкових) періодів, що не заявлені платником до бюджетного відшкодування у відповідних періодах, суд дійшов висновку про те, що при розрахунку такого залишку платник податку має право врахувати лише ті суми, відносно яких не закінчився законодавчо визначений строк для їх відшкодування з бюджету, тобто, протягом 1095 календарних днів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при розрахунку залишку від'ємного значення (додаток 2 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року) позивач безпідставно врахував суму податку загалом у розмірі 523577,00 грн., тому, контролюючий орган правомірно зменшив значення рядка 24 податкової декларації з ПДВ ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" за серпень 2014 року на суму 523577,00 грн.

Таким чином, у даній частині позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2015р. по справі № 816/4834/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2015 р.