Справа № 825/690/15-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/690/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А
18 червня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.
Суддів: Бєлової Л.В.
Міщука М.С.
За участю секретаря: Стеценко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та стягнення грошової компенсації,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно не зарахування позивача на продовольче забезпечення з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ; визнання неправомірною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 стосовно невиплати нарахованої згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського ОВК від 10 грудня 2014 року № 575 за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року, включно; від 02 січня 2015 року № 2 за грудень 2014 року; від 04.02.2015 року №90 за січень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 5479, 76 грн. та стягнення з в/ч НОМЕР_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 5479, 76 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно несвоєчасного подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до військової частини НОМЕР_1 по ОСОБА_1 .Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно не виплати ОСОБА_1 нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2014 року № 575 (додаток №1) за період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року, включно, від 02.01.2015 року № 02 (додаток №6) за грудень 2014 року, від 02.01.2015 року № 90 (додаток №6) за січень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 5479,76 грн. Стягнено з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану грошову компенсацію в сумі 5479,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою суду, відповідач Військова частина НОМЕР_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду, або відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно наказу Військового комісара Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату № 33 від 18 березня 2014 року, ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації на посаду «діловод мобілізаційного відділення Чернігівського ОМВК » (а.с.5)
В силу ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року, військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, за їхнім бажанням, грошову компенсацію. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 та наказу Міністра оборони України від 09 грудня2002 року № 402, громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, з дня прибуття їх до військового комісаріату забезпечуються харчуванням за встановленими нормами за рахунок держави.
Відповідно до розпорядженням начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних сил України тилу Збройних сил України від 07 червня 2012 року № 905, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 та військових комісаріатів області знаходяться на продовольчому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 .
Згідно пункту 2.3. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 N 402 у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Всупереч вимогам підпункту н норми №1 (загальновійськова) постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача не було зараховано на продовольче забезпечення, в результаті чого позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством Оборони України.
Згідно розпорядження Начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних сил України тилу Збройних сил України від 07 червня 2012 року № 905, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 та військових комісаріатів області знаходяться на продовольчому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 .
В 2014 році харчування за встановленими нормами військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 та військових комісаріатів області, призваних на військову службу, у зв`язку з оголошенням мобілізації Чернігівським ОВК та в/ч НОМЕР_1 забезпечено не було.
Так, в Аудиторському звіті про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 10 липня 2012 року по 26 листопада 2014 року (від 26.12.2014 № 234/31/82) зазначено, що втрата доходів на загальну суму 2 446 343,18 грн. було допущено внаслідок ненарахування та невиплати грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовцям Чернігівського обласного військового комісаріату, які були призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації за період з 18 березня 2014 по 30 листопада 2014 року. В термін до 26 січня 2015 року організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвані на військову службу у зв`язку із оголошенням мобілізації на загальну суму 2446343,18 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що грошова компенсація замість встановлених норм харчування, за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року включно - становить 4457,80 грн., що підтверджується актом взаємозвірки вартості компенсації замість норм харчування військовослужбовців, призваних на військову службу по мобілізації Чернігівського ОМВК, а за період з грудня 2014 року по січень 2015 року включно - 1021,96 грн., що підтверджується наказами від 02 січня 2015 року №02, від 04 лютого 2015 року №90.
Таким чином, права позивача були порушено внаслідок бездіяльності відповідача.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.
Також, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати пункту 1 статті 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Крім того, Наказ №575, відповідно до якого позивач має право на отримання грошової компенсації замість належних норм харчування за період з 18 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року датований 10 грудня 2014 року. Відповідно, інші накази від 02 січня 2015 року №02, від 04 лютого 2015 року №90.
За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на необхідність залишення даного адміністративного позову без розгляду.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 23.06.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.