Справа № 809/34/13-а
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 4295/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Сеника Р,П.,

суддів: Хобор Р.Б., Попко Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління МВС України в Івано-Франківській області постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року по справі № 809/34/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління МВС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.01.2013 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року адміністративний позов задоволений частково.

Визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області щодо розгляду звернень громадянина ОСОБА_1 від 15.08.2012 року та від 10.09.2012 року.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області розглянути звернення громадянина ОСОБА_1 від 15.08.2012 року та від 10.09.2012 року в порядку та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Управління МВС України в Івано-Франківській області постанову суду першої інстанції оскаржило, подавши апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2012 року позивач звернувся із заявою до начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, в якій просить надати належним чином завірені довідки розрахунку його пенсії за 2007 рік та наступні роки до 01.07.2012 року, обґрунтувати з яких підстав його пенсійне забезпечення в 2008 році зменшено на 633,35 грн. та з посиланням на відповідні нормативні акти роз'яснити, з яких причин до нього не застосовуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року за №355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про підвищення розміру пенсії (а.с. 14).

Листом від 04.09.2012 року за вих. №5/М-53, який підписав перший заступник начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області полковник міліції Фелик В.І., позивача повідомлено про розгляд його звернення. (а.с. 15-16).

У відповіді на звернення ОСОБА_1 роз'яснено, що з 01.01.2007 року функції з призначення та перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, передано до органів Пенсійного фонду України. Крім того, зазначено, які види грошового забезпечення враховуються при визначенні розміру пенсії, наведено розміри цих видів станом на 01.07.2012 року тощо.

При цьому, відповідачем не надані ОСОБА_1 довідки про розмір його грошового забезпечення за 2007 рік та наступні роки до 01.07.2012 року.

Крім того, в порушення вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року за №393/96-ВР, із змінами та доповненнями (надалі - Закон №393/96-ВР), звернення позивача в частині вирішення питань, які не відносяться до компетенції управління МВС України в Івано-Франківській області, зокрема: щодо обґрунтування підстав зменшення його пенсійного забезпечення в 2008 році на 633,35 грн. та роз'яснення з посиланням на відповідні нормативні акти з яких причин до нього не застосовуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №355 та соціальні ініціативи Президента України про підвищення розміру пенсії, - не направлено у встановлений Законом 5-ти денний строк для вирішення за належністю до відповідного органу Пенсійного фонду України.

У зв'язку із неповнотою відповіді на первинне звернення, позивач 10.09.2012 року повторно звернувся із заявою до начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, у якій знову просив надати довідки про розмір його грошового забезпечення за 2007 рік та наступні роки до 01.07.2012 року, обґрунтувати підстави зменшення у 2008 році його пенсії на 633,35 грн. та роз'яснити з яких причин до нього не застосовуються соціальні ініціативи Президента України про підвищення з 01.07.2012 року розміру його пенсії. Крім того, позивач у повторному зверненні просив начальника Управління відреагувати на неякісний розгляд його звернення від 15.08.2012 року (а.с. 17).

Судом установлено, що відповідачем у порушення норм статті 7 Закону №393/96-ВР звернення ОСОБА_1 було направлене для вирішення першому заступнику начальника УМВС України в Івано-Франківській області Фелику В.І., який розглядав первинне звернення та чиї дії, серед іншого, оскаржувалися позивачем.

Судом установлено, що перший заступник начальника Управління Фелик В.І. листом від 24.09.2012 року за №5/М-61-с надав неповну відповідь на вказану заяву позивача та знову, у порушення норм статті 7 Закону №393/96-ВР, звернення в частині, що не входять до повноважень УМВС України в Івано-Франківській області, не направив для вирішення по суті за належністю до відповідного органу Пенсійного фонду України (а.с. 18-19).

Пунктом 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Пунктом 1 статті 3 Закону №393/96-ВР встановленою, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Згідно статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Пунктом 3 статті 17 вказаного Закону встановлено, що рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.

Статтею 19 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, серед іншого, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно пункту 1 статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На думку колегії суддів, враховуючи вказані вище встановлені судом першої інстанції фактичні обставини даної справи та зазначені норми Закону №393/96-ВРсуд дійшов правильного висновку про те, що слід визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області щодо розгляду звернень громадянина ОСОБА_1 від 15.08.2012 року та від 10.09.2012 року та зобов'язати відповідача розглянути його звернення від 15.08.2012 року та від 10.09.2012 року в порядку та строки, встановлені законом.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести документальну ревізію нарахування та виплати позивачу пенсійного забезпечення за період з 02.01.1996 року по 01.12.2012 року задоволенню не підлягають, оскільки, судом установлено що вирішення даного питання з 01.01.2007 року не відноситься до компетенції управління МВС України в Івано-Франківській області, а тому вірно дійшов висновку про те, що даний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 200 КАСУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.195-197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління МВС України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року по справі № 809/34/13-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р.П. Сеник

Судді Р.Б. Хобор

Я.С. Попко