Справа № 2а/0470/4540/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/24283/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції №1 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зобов'язання його, як покупця легкового автомобіля, здійснити сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів в сумі 6561,25 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області шляхом списання з відповідного рахунку Головного Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 помилково сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів в сумі 6561,25 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2012 року за клопотанням Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області замінено відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на Управління Державної казначейської служби України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у грудні 2011 року придбав автомобіль марки HYUNDAI IX35, й при реєстрації придбаного автомобіля він сплатив збір до Пенсійного фонду на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 6561,25 грн., тобто 3 % його вартості. Така сплата передбачена пунктом 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції виходили із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема пункту 7 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) над пунктом 12 Порядку.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений в Законі №400/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 7 статті 1 Закону №400/97-ВР, якою визначено вичерпний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12 Порядку, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на такі автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення Порядку суперечили вимогам Закону №400/97-ВР у частині регулювання правовідносин зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 1 листопада 1996 року №9 (пункт 5), зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при вирішенні цього спору пріоритетними є норми Закону №400/97-ВР, а отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 6561,25 грн., помилково сплачених позивачем як збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при реєстрації легкового автомобіля.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами попередніх інстанцій судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.