Справа № 813/1641/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 876/5423/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Черевик Є.В.,

від відповідача - Кіт М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова до Публічного акціонерного товариства «Іскра» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова в квітні 2015 року звернулось з позовом в суд та просило стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Іскра» на користь позивача 337477,69 грн. заборгованості., обґрунтовуючи свої позовні вимоги наявністю такої заборгованості.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Іскра» за період з 01.01.2014 року по 30.09.2014 року в сумі 337477,69 грн. було залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що органами Пенсійного фонду безпідставно та необґрунтовано за період з січня по вересень 2014 року не вжито жодних заходів по відшкодуванню сум витрат органу Пенсійного фонду України за рахунок коштів ПАТ «Іскра», крім того позивач не просив поновити пропущений строк звернення до суду із вказаним позовом.

З цією ухвалою не погодився апелянт Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, яке звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року та скерувати справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт настоює на тому, що строки звернення в суд в даному випадку не застосовуються, оскільки заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій прирівнюється до заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) на які строк давності не застосовується.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просить її задовільнити та скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року і направити справу в суд для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти апеляційної скарги та просять в її задоволенні відмовити, залишивши без змін ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за Списком № 2 за період з 01.01.2014 року по 30.09.2014 року.

Витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663, не є страховими внесками, а тому на їх стягнення поширюється загальний строк звернення до суду, що встановлений КАС України та становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, відповідно до якої строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується, оскільки заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зі змісту положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є збором, а тому вимоги про його стягнення повинні бути заявлені у строки, передбачені ч. 2 ст. 99 КАС України.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, зокрема пп. 6.4,6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України суд першої інстанції вірно врахував, що у разі, якщо підприємство до 25-го числа відповідного місяця не вносить суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з 26-го числа цього ж місяця в уповноваженого органу Пенсійного фонду України виникає право на стягнення цих витрат з підприємства. Розмір такого відшкодування визначається у відповідних розрахунках до 20 січня поточного року, або протягом 10 днів з новопризначених.

Неправомірна та необґрунтована бездіяльність органу Пенсійного фонду України, як то невчасне направлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не може бути підставою для поновлення позивачу пропущених строків звернення до суду, оскільки 26-го числа кожного місяця позивачу було відомо про несплату підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, однак не вжито жодних заходів з цього приводу.

Колегія суддів вважає, що при вказаних обставинах суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що органами Пенсійного фонду безпідставно та необґрунтовано за період з січня по вересень 2014 року не вжито жодних заходів по відшкодуванню сум витрат органу Пенсійного фонду України за рахунок коштів ПАТ «Іскра». Крім того, позивач не просив поновити пропущений строк звернення до суду із вказаним позовом.

Судом встановлено, що згідно з відміткою (відбитком штемпеля) вхідної кореспонденції, адміністративний позов позивачем подано до Львівського окружного адміністративного суду 02.04.2015 року, отже позовні вимоги в частині стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня 2014 року по вересень 2014 року заявлені з пропуском строків звернення до суду, оскільки останній день пред'явлення вимоги за вересень 2014 року є 26 березня 2014 року. Оскільки позову заяву подано з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, то суд першої інстанції підставно залишив позовну заяву без розгляду згідно п.9 ч. 1. ст. 155 КАС України.

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права при правильно встановлених обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітзня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/1641/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлено 22.06.2015 року.