Справа № 589/4670/14-а (2а/589/190/14)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/61135/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради про визнання дій протиправними та про зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2014 року ОСОБА_4 пред'явив позов до Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради Сумської області про

визнання незаконними дій відповідача щодо застосування ним під час нарахування/перерахунку позивачу одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією і Законами України вимог і норм, визначено розміри вказаних компенсаційних виплат для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того, ще й значно менші, ніж передбачено статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для відповідної категорії громадян;

визнання бездіяльності відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати ним позивачу неотриманих та недоотриманих сум одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною;

зобов'язання відповідача здійснити нарахування, перерахунок та виплату йому суми одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплаченої суми одноразової компенсації;

зобов'язання відповідача здійснити нарахування, перерахунок та виплату йому суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за період з 01 січня 2000 р. і до моменту розгляду даної справи, з урахуванням виплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення;

зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі не нижчому 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції діючих Законів № 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001 року та пов'язаними із ним Законами;

стягнення з відповідача суму боргу за компенсаційними виплатами, що виник за весь період порушення та невиконання відповідачем вимог Конституції та Законів України щодо визначення, нарахування та перерахунку соціальних гарантій Позивача, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року, адміністративний позов в частині визнання бездіяльності протиправною та про зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат та про зобов'язання здійснити нарахування, перерахунок та виплату позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за період з 01 січня 2000 року по 18 лютого 2014 року залишено без розгляду.

В іншій частині позовних вимог постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року, що залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року про залишення частини позовних вимог без розгляду, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов'язано з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У період з 2000 року по 2013 рік позивачем було отримано разову грошову допомогу на оздоровлення, а саме: за 2000 рік - 03.2000 року у розмірі 26,70 грн., за 2001 рік - 10.2001 року у розмірі 26,70 грн., за 2002 рік - 06.2002 року у розмірі 26,70 грн., за 2003 рік - 06.2003 року у розмірі 26,70 грн., за 2004 рік - 06.2004 року у розмірі 26,70 грн., за 2005 рік - 10.2005 року у розмірі 100 грн., за 2006 рік - 09.2006 року у розмірі 100 грн., за 2007 рік - 10.2007 року у розмірі 100 грн., за 2008 рік - 09.2008 року у розмірі 100 грн., за 2009 рік - 12.2009 року у розмірі 100 грн., за 2010 рік - 12.2010 року у розмірі 100 грн., за 2011 рік - 05.2011 року у розмірі 120 грн., за 2012 рік - 10.2012 року у розмірі 120 грн., за 2013 рік - 03.2013 року у розмірі 100 грн. Одноразову допомогу при встановленні інвалідності позивачу було виплачено у травні 2001 року у розмірі 284,40 грн..

Не погоджуючись із розміром виплаченої допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення її перерахунку та виплати у розмірі, визначеному статтею 48 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 19 червня 2014 року № 2190 відповідач відмовив в здійсненні перерахунку разової грошової допомоги на оздоровлення та при встановленні інвалідності.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов в частині без розгляду прийшов до висновку, що позивачем без поважних причин пропущено встановлений законодавством процесуальний строк звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не погоджується із розміром виплачених йому у 2000 - 2013 роках разової грошової допомоги на оздоровлення, одноразової допомоги при встановленні інвалідності, що була виплачена у травні 2001 року.

Відповідно до положень статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки позивач пред'явив позов поза межами строку звернення до суду, визначеного статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, поважності пропуску строку звернення до суду із позовом не обґрунтував, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди прийшли до обґрунтованого висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду та залишили позовну заяву без розгляду, а тому підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції не має.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: