Справа № 808/8452/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8452/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 року

справа № 808/8452/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивачем під час здійснення митного контролю ним були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за першим методом, у зв’язку з чим вважає прийняті відповідачем рішення протиправними

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" – задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що митний орган під час судового засідання при розгляді справи у суді першої інстанції надав усі додаткові документи, які підтверджують правомірність винесеного рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2014/000139/2.

Представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Представник відповідача до суду не з’явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" та “INTERCOMMODITIES SA” Швейцария (продавець), укладено Контракт на купівлю-продаж виливниці № 2014/MOULDS від 24.04.2014, за яким продавець зобов’язується поставити позивачу товар відповідно до специфікацій на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір № 2014/MOULDS від 24.04.2014, додаток №1, специфікація № 1 від 24.04.2014, лист № 213-868 від 28.05.2014, лист № 11/2743 від 26.05.2014;

- інші документи (гр. 44 ВМД).

Разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем відповідно до ст.ст.57,58 Митного кодексу України, тобто – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Запорізькою митницею Міндоходів встановлені такі розбіжності:

1) калькуляція вартості продукції виробника б/н від 28.05.2014 не містить інформацію, щодо контракту, за яким здійснюється зовнішньоторговельна операція, та умов поставки. В той час як в довідках №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 зазначені данні ціни на умовах поставки DАР Запоріжжя. При перевірці ідентичних товарів митна вартість, яких підтверджена за прямим контрактом, порівняно з посередницьким контрактом не змінилась, при тому що умови поставки та виробник не змінились, що не дає можливості впевнитись в достовірності зазначеної інформації. Також цінова інформація в цінових довідках від продавця №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 не підтверджена документально.

Як встановлено матеріалами справи, вимогу митного органу згідно пункту 2 ст. 55 МКУ від 13.06.2014 щодо поставки виливниць (фірма-постачальник - “INTERCOMMODITIES SA”) по рахункам ІМ-14-008 від 15.05.2014, ІМ-14-009 від 15.05.2014, ІМ-14-010 від 16.05.2014. ІМ-14-011 від 16.05.2014, ІМ-14-012 від 22.05.2014, ІМ-14-013 від 22.05.2014, ІМ-14-014 від 23.05.2014, ІМ-14-015 від 26.05.2014, ІМ-14-016 від 27.05.2014, ІМ-14-017 від 27.05.2014 позивачем направлено митному органу додатково витребувані документи із відповідними поясненнями.

Щодо зауважень митного органу стосовно того, що калькуляція вартості продукції виробника б/н від 28.05.2014 не містить інформацію, щодо контракту, за яким здійснюється зовнішньоторговельна операція, та умов поставки. В той час як в довідках №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 зазначені данні ціни на умовах поставки DАР Запоріжжя.

У матеріалах справи міститься лист від виробника “Lintorfer Eisengiesserei GmbH” б/н від 02.06.2014, де пояснюється, що через те, що INTERCOMMODITIES SA оплачує інвойси одразу після виставлення, йому була надана знижка 3% від ціни для ПАТ “Дніпроспецсталь”, який сплачує рахунки через 90 днів після отримання виливниць.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від основного до другорядного (резервного)) визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів, митним органом зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки, виявлено, що документи, які .надані до митного оформлення товару (зазначені у другій частині статті 53 Митного кодексу України) містять розбіжності. Декларант, також, відмовився від надання в повному обсязі додаткових документів згідно частини 3 статті 53 МКУ, що підтверджують митну вартість.

У митного органу наявна інформація щодо митної вартості подібних товарів щодо раніше визнаних (визначених) товарів на рівні 1,33 EUR за 1кг для товару.

Таку позицію митного органу суд вважає необґрунтованою з огляду на наступне.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем подану всі документи, з яких можливо дійти висновку щодо митної вартості товару за митною вартістю товару визначеною позивачем.

Крім того, при прийняті рішення, відповідачем не було враховано, що згідно контракту № 13120819 та додатку 1 була узгоджена вартість товару за одиницю виміру цього товару – штуку, тоді як відповідача за спірними рішеннями про коригування митної вартості вказав вартість за кілограм товару.

Відповідно умовам зовнішньоекономічного контракту № 2014/MOULDS від 24.04.2014, додаток №1 до нього сторони узгодили ціни на виливниці, виходячи із ціни за їх кількість, а не вагу, тому що вказані виливниці виготовлюються за спеціальним замовленням та індивідуальними кресленнями.

Дана ціна товару підтверджується наданими інвойсами, сертифікатами походження, експертними деклараціями, відвантажувальними відомостями, листами компанії виробника, калькуляцією вартості виливниць, висновком цінової експертизи виливниць.

Таким чином, обставини справи свідчать, що надані декларантом документи містили всі необхідні числові значення для визначення числового значення заявленої митної вартості - кількість та тип виливниць, їх ціна відповідно типу виливниць.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про відсутність належного дослідження та всебічного з’ясування всіх обставин справи, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів – залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 22 червня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник