Справа № 2а/408/15/13 (408/543/13-а)
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/46712/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Схід ДМ» (далі - Товариство) на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 24 липня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2013 року у справі № 408/543/13-а за адміністративним позовом Товариства до Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області (далі - Сільрада),

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про скасування рішення Сільради №20/5 від 28.12.2012 року (далі - Рішення № 20/5) щодо скасування рішення Сільради № 50 від 8.11.2007 року про оформлення права власності.

На обґрунтування позову зазначило, що оскаржуване рішення суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки Сільрада немає права скасовувати свої попередні рішення.

24 липня 2013 року постановою Біловодського районного суду Луганської області, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що оскаржуване рішення Сільрадою прийняте у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством.

Товариство звернулося з касаційною скаргою з вимогою скасування постанови Біловодського районного суду Луганської області та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 8.11.2007 року виконавчий комітет Сільради прийняв рішення № 50 (далі - Рішення № 50) щодо оформлення за Товариством права власності на адмінбудівлю, яка розташована на вул. Центральна, 36 в с. Бараниківка Біловодського району Луганської області

Відповідно до зазначеного рішення зобов'язано Біловодське БТІ зареєструвати видане свідоцтво на право власності на адмінбудівлю за Товариством.

В даному рішенні зазначено, що адмінбудівля згідно з довідкою перебуває на балансі Товариства, що стало підставою для прийняття цього рішення.

28 грудня 2012 року Сільрада прийняла Рішення № 20/5 щодо скасування Рішення № 50 та створення тимчасової комісії з обстеження адмінбудівлі, якій надані вказівки щодо вжиття заходів з встановлення власників адмінбудівлі.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 5.11.2012 року реєстратор Біловодського бюро технічної інвентаризації прийняв рішення щодо відмови Товариству в оформленні свідоцтва про право власності на адмінбудівлю у зв'язку з ненаданням документів, визначених Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 28 січня 2003 року - державного акту на право власності або постійного користування земельною ділянкою, що посвідчує право власності або постійного користування земельною ділянкою, виданого в установленому порядку або договір оренди земельної ділянки, дозвіл на будівництво нерухомого майна, декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, проект архітектури.

Крім того, реєстратор Біловодського бюро технічної інвентаризації рекомендував Товариству звернутися до Біловодського районного суду для вирішення питання щодо оформлення права власності на адмінбудівлю.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 25 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з ст. 29 Закону № 280 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать наступні власні (самоврядні) повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; 2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; 3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; 4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об'єктів, які можуть надаватися у концесію; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

За частинами 1, 2 статті 59 Закону № 280 рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону № 280 виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно з ч. 9 ст. 59 Закону № 280 рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону № 280 акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на певній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення і скасування. Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Однак, Конституційним Судом вказано, що це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою змінити або скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності законам України). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, змінювати їх у випадках, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Нормативно правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, у зв'язку з цим не можуть бути скасовані чи змінені органами місцевого самоврядування після їх виконання.

Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що Товариство не надало доказів виконання Рішення № 50, а тому підстав для скасування Рішення № 20/5 немає.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Схід ДМ» залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 24 липня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.