Справа № 569/11272/14-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Київ К/800/68486/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Ємельянової В.І.

Швеця В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення в частині надання 5-кімнатної квартири іншим особам поза чергою.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1. Станом на 28 лютого 2014 року перебував у списку воїнів-інтернаціоналістів війни 2-3 групи, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі під №12. Позивач мав на праві приватної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно розпорядження міського голови від 25 листопада 2013 року № 889-р для розподілу виконавчому комітету передано для розподілу 12 квартир в житловому будинку АДРЕСА_2, які побудовані за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 31 січня 2014 року гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано п'ятикімнатні квартири на склад сім'ї. Станом на 28.07.2014 позивач обліковується під №7 серед учасників бойових дій в Афганістані - інвалідів війни 2-3 груп, які мають право на отримання житла протягом двох років з дня прийняття на квартирний облік.

Не погоджуючись з таким рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_2 звернувся до суду.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволені позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття "житлові відносини" в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Водночас, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02 грудня 2014 року у справі № 21-530а14 та з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13 листопада 2013 року у справі №6-115цс13, які відповідно до положень статті 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом прав, що випливають з житлових правовідносин, цей спір не є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2, що за вирішенням даного спору він може звернутися до суду загальної юрисдикції в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді В.І. Ємельянова

В.В. Швець

Суддя С.В. Білуга