Справа № 805/662/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року справа №805/662/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 р. у справі № 805/662/15-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області про визнання відповіді на запит неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради (далі позивач, Виконавчий комітет) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Донецькій області (далі - Департамент) про визнання відповіді на запит від 11 червня 2014 року № вх 7/510-08-2241 неправомірною та зобов'язання надати повну інформацію, а саме: копію декларації про початок виконання будівельних робіт від 15 березня 2012 року №ДЦ5 (арк. справи 3-5).

Постановою суду першої інстанції від 20 квітня 2015 року у задоволені позову відмовлено з підстав необґрунтованості позовних вимог (арк. справи 48-50).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невірне встановлення обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права (арк. справи 57-60).

Апелянт зазначає, що Департамент зобов'язаний надати копію декларації і надати доступ до тої частини документа, яка в доступі не обмежується.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся листом від 23 травня 2014 року №05-443-03 до начальника Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Донецькій області, за змістом якого за інформацією відповідача громадянином ОСОБА_2 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт з прибудови міні СТО до існуючої автомийки по проспекту Перемоги в м. Маріуполі від 15 березня 2012 року №ДЦ5. Станом на 1 квітня 2013 року до виконавчого комітету Маріупольської міської ради не надходило повідомлень про початок виконання підготовчих робіт з прибудови міні СТО до існуючої автомийки. Для залучення громадянина ОСОБА_2 до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Маріуполя просили надати копію декларації про початок виконання будівельних робіт від 15 березня 2012 року №ДЦ5.

Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Донецькій області листом від 11 червня 2014 року за № вх 7/5-10-08-7741 повідомила про неможливість надання дозвільних документів, які стосуються суб'єктів, відносно яких здійснено відповідні заходи державного архітектурно - будівельного контролю, без погодження таких дій із суб'єктами персональних даних. посилаючись на пункт другий статті 10 та пункт перший статті 14 Закону України «Про захист персональних даних».

Суть спірних правовідносин у правомірності відмови позивачу у наданні дозвільних документів відповідачем, що регулюється Законом України «Про захист персональних даних», оскільки цим Законом регулюються правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про захист персональних даних» суб'єктами відносин, пов'язаних із персональними даними, є: суб'єкт персональних даних; володілець персональних даних; розпорядник персональних даних; третя особа; Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений).

Частинами 1, 2, 3 статті 10 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб'єктам відносин, пов'язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб'єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб'єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб'єктам відносин, пов'язаних з такими даними.

Використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов'язання чинне після припинення ними діяльності, пов'язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

Статтею 14 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані.

Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону.

З наведених норм вбачається, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб'єкта персональних даних.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 затверджено Порядок виконання будівельних робіт (далі - Порядок 466), Додатком 2 якого передбачена декларація про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт, з метою забезпечення ведення обліку декларацій про початок виконання будівельних робіт замовник цієї декларації повинен надати згоду на оброблення своїх персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних».

Отже, декларацією про початок виконання будівельних робіт передбачена лише згода на оброблення персональних даних, а не їх поширення. Запитувана декларація містить персональні дані щодо громадянина ОСОБА_2, а позивач просив надати не певну інформацію яку містить декларація, а увесь документ що містить дані який подавався за згодою суб'єкта персональних даних.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови відповідачем у наданні інформації позивачу, а саме наданні копії декларації про початок виконання будівельних робіт від 15 березня 2012 року № ДЦ 5, оскільки зазначена відмова кореспондується з вимогами Закону України «Про захист персональних даних».

Посилання апелянта на протиправність відмови у наданні інформації колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що Законом обмежено тільки надання інформації, а не надання витребуваного документу, оскільки Декларація, яку витребував позивач, містить інформацію з обмеженим доступом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та постанови суду першої інстанції без змін відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 24, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року по справі № 805/662/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року по справі № 805/662/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя : Д.В. Ляшенко

Судді: Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць