Справа № 805/2119/15-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

24 червня 2015 р. Справа №805/2119/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Час прийняття ухвали 13:20

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шувалової Т.О.,

при секретарі судового засідання - Кузьменко Н.С.,

за участю:

представника позивача - не з'явився;

представників відповідача - Суліма Ю.І. за довір, Донцова С.О. за довір.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96 за період з 01.01.1997 року по 18.12.2007 року, зобов'язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Красноармійського МВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в якому просив суд визнати бездіяльність відповідача неправомірною щодо не нарахування та невиплату за період з 01.01.2007 року по 18.12.2007 року матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, відповідно до Указу Президента України від 04.10.1996 року № 926/96, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96 за період з 01.01.1997 року по 18.12.2007 року, виходячи з його місячного грошового забезпечення на рік в сумі 5635,72грн., зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у загальному розмірі 9963,18грн., та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1995 року по 2010 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 28.04.2010 року № 156о/с був звільнений на підставі п. «ж» ст.64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, за вислугою років. Зазначає, що за період проходження служби відповідачем, у порушення діючого на той час законодавства, не була виплачена йому матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, яка була передбачена Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96. Вважає, що у зв'язку з втратою частини доходу, у зв'язку з порушенням строку їх виплати, відповідач повинен виплатити також і компенсацію з урахуванням індексу інфляції в період невиплати доходу та відшкодувати суму моральної шкоди, у зв'язку з порушенням його прав. Просить суд застосувати правову позицію висловлену в Рішенні Європейського суду з прав людини від 10.03.2011 року по справі «Сук проти України», а також зазначив, що строк звернення до суду відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України ним не пропущено.

Ухвалою суду від 03 червня 2015 року було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Державної казначейської служби України в Донецькій області.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляду справи за його відсутністю.

Представники відповідача у судовому засіданні надали клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем місячного строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення представників відповідача та проаналізувавши досліджені докази у сукупності, суд, приходить до висновку, що клопотання відповідача підлягає задоволенню, а позов підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3 з 12 липня 1996 року по 28 квітня 2010 року проходив службу в Красноармійському МВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

З копії трудової книжки вбачається, що наказом начальника Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 28.04.2010 року № 156о/с майора міліції ОСОБА_3, звільнено з посади старшого дізнавача сектору дізнання Красноармійського МВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на підставі пункту «ж» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (за власним бажанням) з 28 квітня 2010 року.

Предметом спірних правовідносин є ненарахування та невиплата позивачу під час проходження служби в органах внутрішніх справ України у період з 01.01.1997 року по 18.12.2007 року матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, передбаченого Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96.

Відповідно до частини третьої статті 99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.06.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» передбачено, що при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Даний спір випливає з правовідносин публічної служби, оскільки порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється «Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС».

Оскільки ненарахування та невиплата матеріальної допомоги мали місце під час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, відтак застосування підлягає місячний строк звернення до адміністративного суду встановлений частиною 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача на положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, не може бути прийнято до уваги, оскільки спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби регулюються спеціальними законами, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні правовідносини.

Суд не приймає доводи позивача про те, що тільки у лютому 2015 року він дізнався із засобів масової інформації про Указ Президента від 04.10.1996 року, № 926/96 , з огляду на те, що відповідно до Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 року № 503/9 всі нормативно - правові акти не пізніш як у п'ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях, тому необізнаність - не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, суд не може застосувати в даних спірних правовідносинах правову позицію висловлену в Рішенні Європейського суду з прав людини від 10.03.2011 року по справі "Сук проти України» оскільки, Сук Г.Г. звертався з позовом до Київського районного суду міста Полтави у листопаді 2001 року, тобто у порядку цивільного судочинства. Європейським судом з прав людини були переглянуті рішення суддів з урахування норм національного законодавства, діючого на той час. Тобто, строки звернення до суду визначались на той час цивільним законодавством, оскільки Кодекс адміністративного судочинства набрав чинності тільки 01 вересня 2005 року.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З урахуванням встановлених обставин, суд не знайшов підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_3 із позовом до адміністративного суду, тому залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про залишення позову без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Красноармійського МВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96 за період з 01.01.1997 року по 18.12.2007 року, зобов'язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 24 червня 2015 року.

Суддя Шувалова Т.О.