Справа № 554/3168/15-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 р.Справа № 554/3168/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві, ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.05.2015р. по справі № 554/3168/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави ( далі - відповідач) у якій просив визнати протиправними дії відповідача в частині нарахування пенсії без урахування виплат в сумі 43508,11 гривень, що зазначені в довідці Полтавської митниці №180 від 07.11.2013 року в колонці «Інші витрати - матеріальна допомога»; визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні донарахування (перерахунку) пенсії з урахуванням всіх видів виплат, відомості про які зазначені у довідці Полтавської митниці №180 від 07.11.2013 року з урахуванням виплат в сумі 43508,11 гривень, що зазначені в колонці «Інші витрати - матеріальна допомога»; зобов'язати відповідача здійснити донарахування (перерахунок) та виплатити пенсію в розмірі 80 % від суми заробітної плати з урахуванням всіх видів виплат, відомості про які зазначені у довідці Полтавської митниці №180 від 07.11.2013 року в тому числі з урахуванням виплат у сумі 43508,11 гривень, що зазначені в колонці «Інші витрати -матеріальна допомога»; зобов'язати відповідача подати звіт про виконання постанови суду і постановити окрему ухвалу щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенням.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.05.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві в частині неврахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 «інші виплати- матеріальна допомога», з яких справлялись страхові внески на загальообов'язкове державне пенсійне страхування, та єдиний внесок на загальообов'язкове державне соціальне страхування, зазначені у довідці Полтавської митниці №180 від 07.11.2013 року.

Визнано протиправною відмову Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві у здійсненні донарахування (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 з урахуванням усіх видів виплат, відомості про які зазначені у довідці Полтавської митниці №180 від 07.11.2013 року, з урахуванням відомостей зазначених в колонці «Інші виплати-матеріальна допомога».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням усіх видів виплат, відомості про які зазначені у довідці Полтавської митниці №180 від 07.11.2013 року, в тому числі відомостей зазначених в колонці «Інші виплати-матеріальна допомога», починаючи із 01.02.2015 року.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 05.05.2015 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивача відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та провести відповідні виплати з 14.01.2014 по 20.07.2014 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду Октябрського району міста Полтави та отримує пенсію по інвалідності як інвалід другої групи, у розмірі 80% від загального розміру заробітної плати (а.с. 4, 5).

Для нарахування позивачеві пенсії ним було надано відповідачу довідку від 07.11.2013 року № 180 про складові заробітної плати за формою, визначеною Постановою Правління Пенсійного фонду від 14.02.2011 № 5-1. У формі довідки про складові заробітної плати є колонка «Інші виплати - матеріальна допомога», де зазначаються виплати, які не увійшли до заробітної плати у попередніх (а.с. 9-10).

Не погодившись з рішенням Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги для вирішення соціально - побутових питань, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу", пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу", державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.04 р. № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку він фактично отримував на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проігнорував внесені до довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії від 07.11.2013 року №180 суми матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати; оплатою додаткових відпусток у зв'язку з навчанням; оплатою сум грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток та відмовився провести перевірку розміру раніше призначеної пенсії та перерахувати її.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті Закону передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.12 р. (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, на суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати; оплатою додаткових відпусток у зв'язку з навчанням; оплатою сум грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказані виплати повинні бути враховані при визначенні розміру призначеної позивачу на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсії. Факт нарахування та сплати страхових внесків або збору підтверджується виданою позивачу для перерахунку пенсії довідкою.

Відносно позовних вимог про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання постанови суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Вказаній нормі кореспондуються положення абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень-відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. У разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України в подальшому, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів дійшла висновку, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в резолютивній його частині має бути визначено обов'язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі. Разом з цим, слід зазначити, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відносно позовних вимог, щодо постановлення окремої ухвали щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенням, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 166 КАС України постановлення окремої ухвали у справі є правом суду, а ч. 4 ст. 105 КАС України не передбачає такої позовної вимоги як зобов'язання суду постановлення окремої ухвали. Відтак, позовна вимога ОСОБА_1 про постановлення на адресу Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві окремої ухвали задоволенню не підлягає.

Таким чином, підтверджуючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів погоджується з висновками суду про задоволення частини позовних вимог, зважаючи на наступне.

З набуттям чинності 30.07.2010 року Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VІ строк звернення з позовом до адміністративного суду становить шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 09.02.2015 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 01.02.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.05.2015р. по справі № 554/3168/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.