Справа № 813/4038/13-а
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року № 813/4038/13-а

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

з участю представників

від позивача - Саноцький Ю.Л., Завалишин Ю.О.,

від відповідача - Волянський О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання (надалі ДТГО) «Львівська залізниця» до Державної фінансової інспекції у Львівській області та Державної фінансової інспекції у Донецькій області про скасування обов'язкових вимог за результатами ревізії та визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и в :

ДТГО «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області, Державної фінансової інспекції у Донецькій області про, з врахуванням ярду уточнень, визнання протиправними та скасування обов'язкових вимоги за результатами ревізії ДФІ у Львівській області від 24.04.2013 № 06-15/3204 як такі, що не відповідають чинному законодавству, в частині:

- стягнути 515,77 тис. грн. зайво виплачених коштів, з осіб, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст.127, 136 КЗпП України, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставних виплатах коштів шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України (п.2 вимог);

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду (180,93 тис. грн.) та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) (п.2 вимог);

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки по Фонду щодо сум внесків та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) за проведеним протягом квітня-грудня 2010 року зайвим перерахуванням внесків до Пенсійного фонду України у сумі 776,31 тис. грн. внаслідок нарахування та перерахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 33,2 % та 4% на суми компенсації за невикористану відпустку (п.3 вимог);

- стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні матеріальних цінностей в сумі 45,71 тис. грн., у іншому випадку - у порядку та розмірах, встановленому ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України, відшкодувати шкоду за рахунок винних у порушенні осіб (п.5 вимог);

- відобразити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість та стягнути з підрядних організацій зайво сплачені кошти за виконані роботи на загальну суму 522,26 тис. грн. шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт підрядними організаціями (п.6 вимог);

- відобразити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, стягнути з осіб, якими підписані акти приймання будівельних робіт з завищеними обсягами виконаних робіт, винних у безпідставному списанні матеріалів та зайво сплаченої заробітної плати в частині 3369,85 тис. грн., шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130, 133, 136 Кодексу законів про працю України (п.7 вимог);

- відобразити нестачу (в частині 244,0 тис. грн.) в бухгалтерському обліку відповідно до вимог Інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій» від 30.11.1999 № 291, стягнути з винних осіб матеріальну шкоду, вжити інших вичерпних заходів відповідно до норм чинного законодавства (п.8 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу з працівниками (в сумі 24,29 тис. грн.) та отримати плату за комунальні послуги та утримання будинку у повному обсязі, в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб, які надавали послуги за заниженою ціною та здійснили виплати позик за рахунок підприємства (п.9 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу по Чопській міській раді (в сумі 740,0 тис. грн.), отримати кошти за встановлені апарати опалювальні газові у повному обсязі, в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ (п.10 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу з мешканцями будинків та отримати кошти за встановлені апарати опалювальні газові (на суму 776,39 тис. грн.) у повному обсязі, в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ (п.11 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу з користувачем будівлі (в сумі 4223,20 тис. грн.) щодо оплати за проведений поточний ремонт або отримати на дану суму послуги (роботи). В іншому випадку стягнути з осіб, винних у безоплатному проведенні робіт та нестягненні коштів, у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ відшкодувати шкоду за рахунок осіб, винних у допущенні вказаного порушення (п.12 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу по винуватцю катастрофи ЧАО «АзовЗлектроСталь» щодо відшкодування понесених витрат (в сумі 1894,2 тис. грн.) та отримати оплату в повному обсязі, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у допущенні непред'явлення витрат та не стягнення заборгованості у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ (п.13 вимог);

- відобразити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, провести претензійно-позовну роботу та отримати кошти по ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» на суму 1375,07 тис. грн. та ТзОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на суму 136,06 тис. грн., у порядку та розмірах, встановлених ст. ст. 130-136 КЗпПУ, відшкодувати шкоду за рахунок винних в порушенні осіб (п.14 вимог);

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість, провести претензійно-позовну роботу та отримати кошти по ДП «Електромонтажний поїзд № 707» на суму 190,98 тис. грн. та ПрАТ «Інтербудтонель» на суму 133,8 тис. грн., в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб, на яких покладено контроль за правильністю заповнення документів на відпуск продукції (п.15 вимог);

- відшкодувати збитки за рахунок винних осіб на загальну суму 3939,6 тис. грн., на яких покладено контроль за правильністю розрахунку тарифів, своєчасності надання документів на перегляд тарифів та контролю за їх затвердженням відповідним органом з приводу здійснення ВП «Рівненська дистанція водопостачання» ДТГО «Львівська залізниця» реалізації послуг з водопостачання та водовідведення за заниженими тарифами, порядок розрахунку вартості яких визначений законодавством, що призвело до недоотримання доходів (п.16 вимог);

- стягнути з осіб, винних у пропуску термінів позовної давності та не вжитті всіх передбачених законодавством заходів, шкоду (в частині 252,26 тис. грн.) у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про І працю України (п.18 вимог);

- відкоригувати (поновити) в обліку вартість активів шляхом збільшення вартості активів в частині 33882,32 тис. грн. з приводу нарахування амортизації на основні засоби, які не використовуються у виробництві, в результаті чого до елементу операційних витрат «амортизація» безпідставно включена нарахована амортизація (п.20 вимог);

- відкоригувати в обліку вартість активів шляхом зменшення їх вартості на суму 46850,0 тис. грн. з приводу бухгалтерського обліку довгострокових інвестицій ВАТ ЛК «Укртранслізинг», які не належать Залізниці, що призвело до завищення вартості активів підприємства (п.21 вимог);

- відкоригувати в обліку вартість активів шляхом зменшення їх вартості на суму 47 042,73 тис. грн. з приводу завищення вартості активів (основних засобів) по структурним підрозділам внаслідок обліку на балансі підприємства приватизованих квартир (п.22 вимог);

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість на суми фактично понесених витрат в розмірі 4174,23 тис. грн. з приводу заниження вартості активів - дебіторської заборгованості Білоруської залізниці та винуватця катастрофи ЧАО «АзовЗлектроСталь» на суми фактично понесених витрат з ліквідації катастрофи, які визнані уповноваженими на те посадовими особами (п.26 вимог).

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача, ДФІ у Львівській області, пред'являючи оскаржувані обов'язкові вимоги за результатами ревізії від 24.04.2013 року за №06-15/3204, не дотрималася норм ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.12 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» в силу яких органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а зокрема, службові особи органу державного фінансового контролю зобов'язані суворо додержувати Конституції України, законів України, прав та інтересів громадян, підприємств, установ і організацій, що охороняються законом. Отже, рішення щодо надіслання ДФІ у Львівській області обов'язкових вимог за результатами ревізії є протиправним та суперечить наведеному законодавству. Крім того, ревізія, зокрема, документування її результатів, проведена ДФІ у Донецькій області з порушеннями вимог законодавства з питань державного фінансового контролю. Значна частина висновків, внесених до акта ревізії, не підтверджується документально та суперечить чинному законодавству.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просять його задоволити.

Відповідач у запереченні на адміністративний позов зазначає, що надіслані позивачу обов'язкові вимоги за результатами ревізії є таким, що відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Присутній представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши присутніх представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

За результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ДТГО «Львівська залізниця» та його структурних підрозділів за період з 01.04.2010 року по завершений звітний період 2012, Державною фінансовою інспекцією у Львівській області скеровано на ім'я начальника ДТГО «Львівська залізниця» обов'язкові вимоги за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності від 24.04.2013 року за №06-15/3204.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року за №499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підп.4 п.4 даного Положення).

Згідно з п.6 цього ж Положення, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, вищезазначеним Положенням передбачено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави (підп.4 п.4 даного Положення).

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року за № 2939-ХІІ, з наступними змінами та доповненнями, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищенаведене, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даному випадку, позивач звернувсяся до суду про скасування частини обов'язкових вимог, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та містить зобов'язання відшкодувати такі.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Висновок щодо застосування зазначених норм у такий спосіб, викладено у постанові Верховного Суду України від 10.02.2015 року за №21-632а14, а тому враховується судом при вирішенні даного спору, у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.244-2 КАС України. При цьому, суд не знайшов підстав для відступлення від зазначеної правової позиції.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування обов'язкових вимог за результатами ревізії, зокрема, в частині:

- стягнути 515,77 тис. грн. зайво виплачених коштів, з осіб, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст.127, 136 КЗпП України, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставних виплатах коштів шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України (п.2 вимог);

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду (180,93 тис. грн.) та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) (п.2 вимог);

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки по Фонду щодо сум внесків та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів) за проведеним протягом квітня-грудня 2010 року зайвим перерахуванням внесків до Пенсійного фонду України у сумі 776,31 тис. грн. внаслідок нарахування та перерахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 33,2 % та 4% на суми компенсації за невикористану відпустку (п.3 вимог);

- стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні матеріальних цінностей в сумі 45,71 тис. грн., у іншому випадку - у порядку та розмірах, встановленому ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України, відшкодувати шкоду за рахунок винних у порушенні осіб (п.5 вимог);

- відобразити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість та стягнути з підрядних організацій зайво сплачені кошти за виконані роботи на загальну суму 522,26 тис. грн. шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт підрядними організаціями (п.6 вимог);

- відобразити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, стягнути з осіб, якими підписані акти приймання будівельних робіт з завищеними обсягами виконаних робіт, винних у безпідставному списанні матеріалів та зайво сплаченої заробітної плати в частині 3369,85 тис. грн., шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130, 133, 136 Кодексу законів про працю України (п.7 вимог);

- відобразити нестачу (в частині 244,0 тис. грн.) в бухгалтерському обліку відповідно до вимог Інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій» від 30.11.1999 № 291, стягнути з винних осіб матеріальну шкоду, вжити інших вичерпних заходів відповідно до норм чинного законодавства (п.8 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу з працівниками (в сумі 24,29 тис. грн.) та отримати плату за комунальні послуги та утримання будинку у повному обсязі, в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб, які надавали послуги за заниженою ціною та здійснили виплати позик за рахунок підприємства (п.9 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу по Чопській міській раді (в сумі 740,0 тис. грн.), отримати кошти за встановлені апарати опалювальні газові у повному обсязі, в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ (п.10 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу з мешканцями будинків та отримати кошти за встановлені апарати опалювальні газові (на суму 776,39 тис. грн.) у повному обсязі, в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ (п.11 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу з користувачем будівлі (в сумі 4223,20 тис. грн.) щодо оплати за проведений поточний ремонт або отримати на дану суму послуги (роботи). В іншому випадку стягнути з осіб, винних у безоплатному проведенні робіт та нестягненні коштів, у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ відшкодувати шкоду за рахунок осіб, винних у допущенні вказаного порушення (п.12 вимог);

- провести претензійно-позовну роботу по винуватцю катастрофи ЧАО «АзовЗлектроСталь» щодо відшкодування понесених витрат (в сумі 1894,2 тис. грн.) та отримати оплату в повному обсязі, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у допущенні непред'явлення витрат та не стягнення заборгованості у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130, 133, 136 КЗпПУ (п.13 вимог);

- відобразити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, провести претензійно-позовну роботу та отримати кошти по ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» на суму 1375,07 тис. грн. та ТзОВ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на суму 136,06 тис. грн., у порядку та розмірах, встановлених ст. ст. 130-136 КЗпПУ, відшкодувати шкоду за рахунок винних в порушенні осіб (п.14 вимог);

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість, провести претензійно-позовну роботу та отримати кошти по ДП «Електромонтажний поїзд № 707» на суму 190,98 тис. грн. та ПрАТ «Інтербудтонель» на суму 133,8 тис. грн., в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб, на яких покладено контроль за правильністю заповнення документів на відпуск продукції (п.15 вимог);

- відшкодувати збитки за рахунок винних осіб на загальну суму 3939,6 тис. грн., на яких покладено контроль за правильністю розрахунку тарифів, своєчасності надання документів на перегляд тарифів та контролю за їх затвердженням відповідним органом з приводу здійснення ВП «Рівненська дистанція водопостачання» ДТГО «Львівська залізниця» реалізації послуг з водопостачання та водовідведення за заниженими тарифами, порядок розрахунку вартості яких визначений законодавством, що призвело до недоотримання доходів (п.16 вимог);

- стягнути з осіб, винних у пропуску термінів позовної давності та не вжитті всіх передбачених законодавством заходів, шкоду (в частині 252,26 тис. грн.) у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про І працю України (п.18 вимог).

Що стосується вимоги про відкоригування (поновлення) в обліку вартості активів шляхом збільшення вартості активів в частині 33882,32 тис. грн. з приводу нарахування амортизації на основні засоби, які не використовуються у виробництві, в результаті чого до елементу операційних витрат «амортизація» безпідставно включена нарахована амортизація.

Дані суми, як вбачається з акта перевірки складаються з амортизації:

- медичного обладнання - 17252,0 тис. грн.;

- локомотивів - 16576,78 тис. грн.;

- транспортні засоби - 35,27 тис. грн.;

- квартири - 16,9 тис. грн.

У відповідності до положень абзацу першого частини 2 статті 75 ГК України, основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів.

В матеріалах справи наявні накази «Про затвердження Облікової політики Державної адміністрації залізничного транспорту України» від 26.07.2007 року за №384-Ц та «Про затвердження Облікової політики Державного територіально галузевого об'єднання «Львівська залізниця»» від 07.04.2009 року за №216/в.о.Н, статут Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», зі змісту яких вбачається, що позивач також займається медичною практикою, здійснює медичну допомогу та надає медичні послуги через відповідні установи, які знаходяться у підпорядкуванні Залізниці, та відокремлені підрозділи, витрати на які затверджені фінансовими планами.

Матеріалами справи, а саме: договорами про співпрацю та організацію взаємовідносин по забезпеченню медичного обслуговування з додатковими угодами та інвентарними картками обліку основних засобів; витягами з журналів; договорами позичок та договорами безоплатного користування майном з інвентарними картками і актами приймання-передачі, підтверджується те, що необоротні активи (медичне обладнання) не було відчужено, а передано і користування відомчим медичним закладам, а тому воно залишилось на обліку дирекцій залізничних перевезень як активи балансу, і нарахування амортизації здійснювалось згідно з вимогами пунктів 22 та 23 П(С)БО 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року за №288/4509 протягом всього строку корисного використання.

Отже, контролюючий орган без достатніх на те правових підстав прийшов до висновку про те, що позивачем не у відповідності до норм чинного законодавства здійснювалось нарахування амортизації на основні засоби, які не використовуються у виробництві.

У відповідності до положень підп.145.1.2 п.145.1 ст.145 ПК України, нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації).

Аналогічні норми викладені у п.23 П(С)БО 7 «Основні засоби», пунктах 3.1.17 та п.8.3.8 Наказів про обліку політику, які наявні в матеріалах справи.

Сторонами не заперечується те, що згідно телеграм ДТГО «Львівська залізниця» зазначені локомотиви вводились в стан «простоюючи несправних локомотивів, що потребують значного відновлення», відповідно до наказу Укрзалізниці №296 від 20.06.2011 року.

Враховуючи те, що зазначені локомотиви виведені з експлуатації - є несправними та такими які потребують значного відновлення - висновки контролюючого органу, з приводу безпідставного амортизування таких локомотивів, суд вважає обґрунтованими наведеними нормами чинного законодавства та внутрішніми відомчими наказами.

З приводу амортизації транспортних засобів, то в акті перевірки не зазначено, які саме транспортні засоби невірно амортизовані, не ідентифіковано таких, що вказує на недотримання контролюючим органом при прийнятті спірних вимог критерію обґрунтованості свого рішення (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), і у свою чергу виключає можливість суду надати об'єктивну оцінку вимозі відповідача у цій частині.

Щодо вимог які стосуються обліку на балансі підприємства приватизованих квартир та їх амортизації.

Контролюючий орган вважає, що внаслідок наявності на балансі житлових будинків у яких частково є приватизовані квартири фізичних осіб позивачем безпідставно завищено вартість активів (основних засобів) на вартість цих квартир та здійснено їх амортизацію.

Абзацом першим частини 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У свою чергу абзацом четвертим частини 9 ст. 8 цього ж Закону передбачено, що Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 листопада 1995 року №891, з наступними змінами та доповненнями, не передбачено порядку передачі квартири як окремого нерухомого майна, а відтак, у позивачем правомірно обліковувались як основні засоби на рахунку 10 приватизовані квартири у відомчих будівлях.

Як наслідок правомірним є і амортизація таких квартир.

Крім того, правильність дій позивача підтверджуються постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.1995 року за №163 «Про проведення індексації балансової вартості об'єктів житлового фонду», листами компетентного органу у сфері фінансової політики держави - Міністерства фінансів України від 29.07.2009 року за №31-34000-10-16/20641, від 27.07.2008 року за №17/3-06/538-11798, від 04.02.2000 року за №18-424.

Відтак, вимоги контролюючого органу в частині які стосуються обліку на балансі підприємства приватизованих квартир та їх амортизації є протиправними та такими, що не відповідають зазначеним нормам та роз'ясненням компетентного органу у сфері фінансової політики держави.

Щодо вимоги, яка стосується від коригування в обліку вартості активів шляхом зменшення їх вартості на суму 46850,0 тис. грн. з приводу бухгалтерського обліку довгострокових інвестицій ВАТ ЛК «Укртранслізинг», які не належать Залізниці, що призвело до завищення вартості активів підприємства.

До статутного фонду ВАТ ЛК «Укртранслізинг» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 року №840 «Про утворення лізингової компанії «Укртранслізинг», з врахуванням наступних змін та доповнень, протягом 2001-2004 років здійснено внески грошовими коштами загальною сумою 46850,0 тис. грн., що підтверджується матеріалами справи.

Також, на виконання даної постанови, між Фондом державного майна України та державною адміністрацією залізничного транспорту України «Укрзалізниця» укладено договір від 27.12.1999 року за №431, згідно з яким, засновником ВАТ ЛК «Укртранслізинг» і власником акцій (корпоративних прав) є держава в особі Фонду державного майна України, що діє в інтересах Укрзалізниці, тому безпосередньо дивіденди позивач від здійснення внесків до статутного фонду не отримав та не буде отримувати.

Як передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року №1560-XII, з наступними змінами та доповненнями, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, передбачено ч.1 ст.9 згаданого Закону, є договір (угода).

Жодних договорів між позивачем та ВАТ ЛК «Укртранслізинг» ні під час проведення перевірки ні під час розгляду справи у суді позивачем надано не було.

Крім того, у відповідності до положень підп.14.1.81 п.14.1 ст.14 ПК України, інвестиціями вважаються господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Зазначені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що згадані кошти не можуть бути інвестицією, оскільки не передбачають отримання доходів та не відповідають ознакам інвестиції, при цьому такі кошти були фактично вилучені.

Як наслідок позивачем без достатніх на те правових підстав обліковував зазначені кошти на рахунку 14 «Довгострокові фінансові інвестиції», що призвело до завищення у фінансові звітності форми №1 «Баланс» рядку 045 за 9 місяців 2012 року.

Наведені обставин вказують на те, що вимога контролюючого органу в цій частині є правомірною.

Щодо вимоги про відображення в обліку дебіторської заборгованості на суми фактично понесених витрат в розмірі 4174,23 тис. грн. з приводу заниження вартості активів - дебіторської заборгованості Білоруської залізниці та винуватця катастрофи ЧАО «АзовЗлектроСталь» на суми фактично понесених витрат з ліквідації катастрофи, які визнані уповноваженими на те посадовими особами.

В акті перевірки зазначено, що підприємством занижено дебіторську заборгованість внаслідок чого не отримано доходи на суми фактично понесених витрат з ліквідації катастрофи, які визнані уповноваженими на те посадовими особами та судом.

У відповідності до п.5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року №237 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 1999 року за №725/4018, дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

В матеріалах справи наявні Висновок №721/4045 від 14.11.2014 року та пояснення від 15.06.2015 року за №НПЕ-10/62, зі змісту яких вбачається, що у судах триває спір між позивачем та ДП «Білоруська залізниця» про стягнення збитків внаслідок транспортної події, що ставить під сумнів отримання підприємством майбутніх економічних вигод та можливості достовірного визначення її суми.

Як наслідок, зазначені збитки не можуть на час перевірки визнаватись активом. Таке можливе лише після прийняття судового рішення у згаданому спорі.

Відтак, висновки контролюючого органу щодо згаданої вимоги не можуть вважатись обґрунтованими.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вимог щодо відкоригування (поновлення) в обліку вартості активів шляхом збільшення вартості активів в частині 17304,17 тис. грн. з приводу нарахування амортизації на основні засоби, які не використовуються у виробництві, в результаті чого до елементу операційних витрат «амортизація» безпідставно включена нарахована амортизація; відкоригування в обліку вартості активів шляхом зменшення їх вартості на суму 47 042,73 тис. грн. з приводу завищення вартості активів (основних засобів) по структурним підрозділам внаслідок обліку на балансі підприємства приватизованих квартир; відображення в обліку дебіторської заборгованості на суми фактично понесених витрат в розмірі 4174,23 тис. грн. з приводу заниження вартості активів - дебіторської заборгованості Білоруської залізниці та винуватця катастрофи ЧАО «АзовЗлектроСталь» на суми фактично понесених витрат з ліквідації катастрофи, які визнані уповноваженими на те посадовими особами є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України та ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», такі належить повернути та стягнути на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати, прийняті Державною фінансовою інспекцією у Львівській області, вимоги від 24.04.2013 року за №06-15/3204 в частині відкоригування (поновлення) в обліку вартості активів шляхом збільшення вартості активів щодо 17304,17 тис. грн. з приводу нарахування амортизації на основні засоби, які не використовуються у виробництві, в результаті чого до елементу операційних витрат «амортизація» безпідставно включена нарахована амортизація; відкоригування в обліку вартості активів шляхом зменшення їх вартості на суму 47 042,73 тис. грн. з приводу завищення вартості активів (основних засобів) по структурним підрозділам внаслідок обліку на балансі підприємства приватизованих квартир; відображення в обліку дебіторської заборгованості на суми фактично понесених витрат в розмірі 4174,23 тис. грн. з приводу заниження вартості активів - дебіторської заборгованості Білоруської залізниці та винуватця катастрофи ЧАО «АзовЗлектроСталь» на суми фактично понесених витрат з ліквідації катастрофи, які визнані уповноваженими на те посадовими особами.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Гоголя, 1, 2299 грн. 16 коп. (дві тисячі двісті дев'яносто дев'ять гривень шістнадцять копійок) судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 червня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк