Справа № 815/7054/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р.м. ОдесаСправа № 815/7054/14

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника позивача - Ящук Т.В. (довіреність від 20.02.2015 року)

представника відповідача - Новоселова Н.Б. (довіреність від 05.01.2015 року)

представника відповідача - Грицаєнко Г.Г. (довіреність від 06.02.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», Державної фінансової інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати пункти 3,4,5,6 вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 10.11.2014 року №15-06-23-14/10098, якими Підприємство зобов'язано стягнути зайво виплачені кошти з осіб, які їх безпідставно отримали, провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 2 179 241,23 грн. привести колективний договір КП «Теплопостачання міста Одеси» на 2012-2017 роки у відповідність до вимог діючого законодавства; провести донарахування посадових окладів на загальну суму 14 028 641,56 грн. та виплатити працівникам не донараховану заробітну плату; стягнути зайво виплачені кошти з осіб, які їх безпідставно отримали, провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 124 404,94 грн.; стягнути зайво сплачені кошти за не надані послуги в сумі 958 195,40 грн. з ТОВ "Укрохрансервіс".

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані пункти вимоги є необґрунтованими та підлягають скасуванню, оскільки фонд оплати праці Підприємством розраховано відповідно до вимог Колективного договору та Галузевих угод, згідно яких Підприємство має право самостійно встановлювати форми і системи оплати праці, закладені у тариф. Виплати заробітної плати нижче розміру мінімальної заробітної плати на підприємстві відсутні, отже висновок контролюючого органу про переплату та недоплату заробітної плати є необґрунтованим.

Крім цього, посилаючись на лист Міністерства праці та соціальної політики України від 02.12.2005 року №9942/0/14-05/018-17 щодо розміру доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника та можливих обмежень виконання таких обов'язків, позивач зазначив, що він, як госпрозрахункове Підприємство, має право самостійно вирішувати питання покладення на керівників усіх рівнів та їх заступників виконання поряд з основною роботою додаткових обов'язків (за тимчасово відсутнього працівника, за вакансіями, за збільшення обсягу робіт) та встановлення розміру зарплат. В свою чергу, згідно Колективного договору Підприємством проводяться нарахування доплат за збільшення обсягу робіт, які згідно Галузевої угоди максимальними розмірами не обмежуються і визначаються наявністю економії за тарифними ставками і окладами, які б могли виплачуватися за умови дотримання нормативної чисельності працівників. Крім того, на підприємстві діє положення про нарахування одноразового заохочення, яке передбачає одноразову видачу грошей, приурочену до певної разової події чи за особливі заслуги працівника.

Щодо правовідносин з ТОВ "Укрохрансервіс" позивач зазначив, що договір про надання охоронних послуг з вказаним Товариством укладено за результатами проведеного тендеру, а оплата наданих послуг згідно вказаного договору здійснювалась за рахунок коштів, отриманих з власної господарської діяльності. Будь-яких державних коштів для проведення закупівель або укладення конкретних договорів за цільовою ознакою, у тому числі про надання охоронних послуг, Підприємство не отримувало. До того ж позивач зазначив, що умовами даного договору не передбачено надання виконавцем інформації щодо штатного розкладу виконавця послуг, чинне законодавство не передбачає обов'язку сторони за цивільною угодою перевіряти наявність у виконавця фізичної можливості виконати обумовлені в договорі роботи (послуги) та відповідальності за допущені контрагентом порушення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував пункт 6 вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 10.11.2014 року №15-06-23-14/10098. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі КП «Теплопостачання міста Одеси», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в цій частині та визнати протиправними і скасувати пункти 3,4,5 вимоги фінансової інспекції.

Державна фінансова інспекція в Одеській області також не погодилась з судовим рішенням та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, наголошуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» та Державної фінансової інспекції в Одеській області підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» за період з 01.06.2012 року по 30.06.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області складено акт ревізії від 29.09.2014 року № 06-11/170.

Ревізією правильності розмірів посадових окладів по Підприємству на 2012-2014 роки встановлено, що при визначенні розміру посадового окладу керівникам, спеціалістам, службовцям та робітникам застосовувались коефіцієнти співвідношень, які не передбачені Галузевими угодами на 2010-2012 роки та на 2013-2015 роки, внаслідок чого Колективними договорами прийнято та затверджено розміри посадових окладів, які не відповідають положенням вищезазначених Галузевих угод та ст. 97 КЗпП України, що призвело до надлишкового нарахування та сплати коштів певним категоріям працівників та до недоотримання рештою працівників грошових коштів у вигляді окладів.

Крім цього, суцільною ревізією законності та правильності нарахування доплати за збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлено безпідставне нарахування та виплата відповідних доплат.

Ревізією законності оплати коштів за договором про надання охоронних послуг від 04.04.2012 року № ТГО- 127/12, який укладено Підприємством з ТОВ "Укрохрансервіс" встановлено, що Підприємством не підтверджено необхідну наявність працівників у надавача послуг - ТОВ "Укрохрансервіс", які б могли забезпечити виконання договірних зобов'язань, отже, за висновком контролюючого органу, КП «Теплопостачання міста Одеси» безпідставно сплатило кошти за послуги, які фактично надані не були.

10.11.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області винесено вимогу №15-06-23-14/10098 про усунення виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності порушень законодавства, зокрема, пунктами 3,4,5,6 вимоги Підприємство зобов'язується стягнути зайво виплачені кошти з осіб, які їх безпідставно отримали, провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 2 179 241,23 грн., привести колективний договір КП «Теплопостачання міста Одеси» на 2012-2017 роки у відповідність до вимог діючого законодавства, провести донарахування посадового окладу на загальну суму 14 028 641,56 грн. та виплатити працівникам не донараховану заробітну плату, стягнути зайво виплачені кошти з осіб які їх безпідставно отримали, провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 124 404,94 грн., стягнути зайво сплачені кошти за не надані послуги в сумі 958 195,40 грн. з ТОВ "Укрохрансервіс".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки КП "Теплопостачання міста Одеси" при укладанні Колективних договорів не застосувало основні засади Галузевих угод, в результаті чого працівникам підприємства за період червень-грудень 2012, 2013 року та січень-червень 2014 року надлишково нараховано та сплачено коштів (оклад) у сумі 6 128 141,91 грн., та надлишково сплачено єдиний соціальний внесок у сумі 2 179 241,23 грн., а деяким категоріям працівників встановлено посадові оклади нижче, ніж передбачено Галузевими угодами, внаслідок чого працівниками недоотримано грошових коштів (оклад) у сумі 14 028 641,56 грн., а керівникам та заступникам служб, відділів, цехів, головним інженерам та їх заступникам безпідставно проводилися нарахування та виплата доплати за збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, пункти 3, 4 та 5 вимоги є законними та обґрунтованими.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що п.6 оскаржуваної вимоги є протиправним, оскільки у органу державного фінансового контролю відсутнє право заявляти вимогу до об'єкту контролю про стягнення виявлених в ході перевірки збитків.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо незаконності п.6 вимоги, з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Як зауважила колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 18.09.2014 року у справі № 21-332а14, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідно до вищенаведених положень чинного законодавства підконтрольна установа не може ставити питання про визнання протиправною вимоги Інспекції про стягнення збитків, оскільки правильність їх обчислення може бути перевірена лише судом, який розглядатиме позов Фінансової інспекції про стягнення цих збитків.

Водночас колегією суддів встановлено, що в ході розгляду судом апеляційної інстанції даної справи повною мірою підтверджено факт ненадання ТОВ "Укрохрансервіс" повного обсягу послуг за договором про надання охоронних послуг від 04.04.2012 року № ТГО- 127/12, оскільки ревізією встановлено відсутність у надавача послуг необхідної наявності працівників, які б могли забезпечити виконання договірних зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів перевірки, обчислення розміру збитків проведено Інспекцією з урахуванням фактично наданих послуг.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування п.6 оскаржуваної вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», наведених ним в апеляційній скарзі, щодо наявності підстав для скасування пунктів 3,4,5 вимоги та, відповідно, скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України "Про колективні договори і угоди" передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами.

Статтею 15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за перевірений період на КП "Теплопостачання міста Одеси" діяло два колективних договори, які були укладені на підставі Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки та Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки.

Вищезазначені колективні договори підписані уповноваженими представниками сторін - КП " Теплопостачання міста Одеси" та первинною профспілковою організацією КП " Теплопостачання міста Одеси", яка, в свою чергу, входить до Одеської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України.

В свою чергу, пунктом 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки передбачена мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника І розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом; встановлено єдину сітку між розрядних тарифних коефіцієнтів.

Згідно другого додатку Галузевої угоди на 2010-2012 роки встановлено коефіцієнти співвідношення розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва (мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії), встановлених у колективному договорі згідно з додатком 3 до Галузевої угоди на 2010-2012 роки.

Однак, як встановлено в ході ревізії, КП "Теплопостачання міста Одеси" при укладанні Колективних договорів не застосувало основні засади Галузевих угод, в результаті чого деяким категоріям працівників підприємства за період червень-грудень 2012 року, 2013 рік та січень-червень 2014 року безпідставно нараховано та сплачено коштів (оклад) у сумі 6 128 141,91 грн., та, як наслідок, надлишково сплачено єдиний соціальний внесок у сумі 2 179 241,23 грн.

Водночас ревізією встановлено, що внаслідок недодержання вимог Галузевих угод Підприємством деяким категоріям працівників встановлено посадові оклади нижче, ніж передбачено Галузевими угодами.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта-позивача про те, що КП "Теплопостачання міста Одеси" не перебуває у сфері дії сторін Галузевих угод на 2010-2012 роки та на 2013-2015 роки і положення зазначених угод для нього не є обов'язковими, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, колективні договори позивача укладались саме на підставі зазначених Галузевих угод.

Сам по собі факт перевищення загальної нарахованої суми заробітної плати, з урахуванням виплачених надбавок, по кожному окремому працівнику розміру мінімальних гарантій Галузевих угод, на думку колегії суддів, не дає підстав роботодавцю для заниження розмірів посадових окладів працівників підприємства, адже всі інші доплати та надбавки, відповідно до положень законодавства про працю, обчислюються саме з посадового окладу працівника.

Також, на думку колегії суддів, не мають правових обґрунтувань і доводи позивача щодо наявності підстав для скасування пункту 5 оскаржуваної вимоги, з огляду на наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, Порядком суміщення професій (посад), затвердженим Постановою Ради міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145, встановлено перелік посад, які мають право на суміщення. Пунктом 15 зазначеного Порядку встановлено, що зазначений Порядок не розповсюджується на керівників підприємств та організацій, їх заступників та помічників, головних спеціалістів, керівників структурних підприємств, відділів, цехів, служб та їх замісників.

Водночас, ревізією встановлено, що керівникам та заступникам служб, відділів, цехів, головним інженерам та їх заступникам проводилися нарахування та виплата доплати за збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) завданих Підприємству на загальну суму 3 335 685,22 грн.

Враховуючи, що керівникам та заступникам служб, відділів, цехів, головним інженерам та їх заступникам КП "Теплопосточання м. Одеси" безпідставно проводилися нарахування та виплата доплати за збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття п.5 оскаржуваної вимоги.

Оскільки судом першої інстанції повною мірою встановлені всі обставини справи, проте їм не надано належної правової оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» та Державної фінансової інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О. Турецька