Справа № 804/15870/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокусправа № 804/15870/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі №804/15870/14
за позовом до відповідача за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: про ОСОБА_1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська 1. Генерального штабу Збройних Сил України; 2. Міністерства оборони України визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі по тексту - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральний штаб Збройних Сил України (далі по тексту - третя особа-1), Міністерство оборони України (далі по тексту - третя особа-2), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, як керівника органу приватизації, яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 вх.№35 від 21.08.2014р. щодо передачі у приватну власність квартири, яку він займає разом з членами його родини на підставі ордеру № 176 від 29 вересня 1997 року на території відкритого військового містечка за адресою с.м.т. Черкаське, АДРЕСА_1 та не прийнятті рішення по цій заяві в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р.;

- зобов'язати начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, розглянути та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 про передачу в приватну власність квартири, яку він разом з членами його родини займає на умовах найму на підставі, ордеру № 176 від 29 вересня 1997 року за адресою АДРЕСА_1 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р. та вжити необхідних заходів щодо приватизації цієї квартири.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що заява про передачу в приватну власність квартири не була розглянута, а надано лише відповідь про відсутність розгляду питання про передачу в приватну власність вказаного об'єкту нерухомості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі №804/15870/14 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, яка виразилась у не розгляді заяви ОСОБА_1 вх.№35 від 21.08.2014р. щодо передачі у приватну власність квартири, яку він займає разом з членами його родини на підставі ордеру № 176 від 29 вересня 1997 року на території відкритого військового містечка за адресою с.м.т. Черкаське, АДРЕСА_1 та не прийнятті рішення по цій заяві в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р. Зобов'язано начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, розглянути та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 про передачу в приватну власність квартири, яку він разом з членами його родини займає на умовах найму на підставі, ордеру № 176 від 29 вересня 1997 року за адресою АДРЕСА_1 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р. В частині позовних вимог про вжиття відповідачем заходів щодо приватизації квартири відмовлено.

Постанова суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог обґрунтована протиправністю бездіяльності начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська як керівника органу приватизації щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 21.08.2014р. вх. №35, в якій йдеться про передачу квартири у приватну власність. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про вчинення дій щодо оформлення приватизації, суд зазначив, що саме компетенцією Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, а не суду є розгляд заяви щодо передачі у приватну власність квартири.

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі №804/15870/14 та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що його дії щодо розгляду звернення позивача та надання відповіді за таким зверненням, вчинені на підставі чинного законодавства України, в строки та у формі, встановлені Законом України «Про звернення громадян». Відповідач також зазначає, що прийняття рішення стосовно питання приватизації спірного майна є безпідставним, оскільки прийняття рішення по суті заяви позивача щодо приватизації квартири, яка знаходиться на території закритих військових поселень, буде суперечити чинному законодавству, а саме ст.2 Закону України «При приватизацію державного житлового фонду».

У судовому засіданні представники відповідача та третіх осіб доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив суд зобов'язати відповідача оформити належним чином свідоцтво на право власності на квартиру ОСОБА_1 та членів його родини за адресою: АДРЕСА_1, яке видане на підставі розпорядження начальника КЕВ м. Дніпропетровська №1231 від 23 березня 2015 року.

Клопотання позивача стосовно зміни позовних вимог відхилено судом як таке, що суперечить нормам процесуального права.

Частиною 2 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач проживає в квартирі за адресою: с.м.т. Черкаське, АДРЕСА_1 (військове містечко №3), вселення в яку відбулось на підставі ордеру № 176 від 29 вересня 1997 року, виданого Гвардійською КЕВ району.

21 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою вх. № 35 до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська ОСОБА_2, про передачу в приватну власність вищезазначеної квартири.

Листом від 26.08.2014р. за № 2360 начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська ОСОБА_2 повідомив позивача, що житловий фонд військових містечок селиш, Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано. Згідно з Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська. Управлінням військовим майном, згідно з законом, здійснює Міністерство оборони. Згідно листа квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України № 303/22/1/850 від 05.09.2013р., військове містечко в якому мешкає позивач включено до числа закритих і які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м.Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило. Згідно з ст.19 Конституції України посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах наданих їм повноважень. Тому питання про передачу у приватну власність вказаної квартири не розглядається з вищевказаних причин.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання врегульовано Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Аналіз даної норми свідчить про те, що орган приватизації зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу у власність або про відмову у передачі квартири у власність.

Судом встановлено, що позивач 21 серпня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про передачу в приватну власність квартири, яку він займає. Однак, рішення органом приватизації про передачу або про відмову у передачі позивачу квартири у власність відповідно до чинного законодавства прийнято не було.

Твердження відповідача про те, що оскільки, квартира, в якій проживає позивач, знаходиться на території закритого військового поселення, у зв'язку з чим не може бути об'єктом приватизації, не приймаються до уваги, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обов'язку розглянути заяву позивача у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.

Отже, рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідає чинному законодавству та обставинам справи. Доводи відповідача стосовно того, що суд протиправно зобов'язав відповідача прийняти позитивне рішення щодо приватизації житла, не приймається судом, як такі, що суперечать змісту постанови суду, у якій не йдеться про результат вирішення відповідачем питання щодо приватизації житла, стосовно якого подано заяву позивача.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 13 листопада 2014 року, з огляду на що дане судове рішення необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі №804/15870/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко