Справа № 804/12994/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокусправа № 804/12994/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника відповідача: Галата Олександра Васильовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 р.

у справі за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 р. у задоволенні адміністративного позову - відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним прав, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймалися заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення. Натомість, відповідач виконав свій обов'язок зі створення робочих місць для інвалідів, при цьому цей обов'язок не супроводжується обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач (Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів) звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що, що відповідно до звіту відповідача за 2013 рік ним не виконано норматив з працевлаштування інвалідів, у кількості десяти чоловік, а тому у відповідності до вимог статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" повинен сплатити адміністративно-господарську санкцію та пеню. Пеня відповідачу нарахована відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяли на момент сплати, нарахованих на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд") надано до апеляційного суду заперечення, згідно яких відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що ТОВ "Новомосковський посуд" в 2013 році створило робочі місця для працевлаштування інвалідів та повідомляло центру зайнятості про вакантні посади для інвалідів, що свідчить про вжиття ТОВ "Новомосковський посуд" усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" є працедавцем, який відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зобов'язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів. Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік за формою №10-ПІ, затвердженого наказом Міністерства праці України від 10 лютого 2007 року № 42 з доповненнями від 12 листопада 2008 року №527. (а.с.4).

Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік, кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 750 осіб, з них:

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок №02) становить 20 осіб;

- кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" (рядок №03) становить 30 осіб.

Відповідно до звіту від 12.02.2014р. за формою 10-ПІ "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", відповідачем самостійно не нарахована та не сплачена сума адміністративно-господарських санкцій у розмірі 404188,0 грн. та пеня у розмірі 121,26 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин судом першої інстанції правильно застосовані норми Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

У відповідності до ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина 4 статті 20 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За вимогами статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. При цьому, згідно положень цієї ж норми Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 18-1 зазначеного Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості. Отже, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Згідно матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" подавалися до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за формою № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій" у 2013 році (як того вимагає Закон України "Про зайнятість населення" та Інструкція щодо заповнення форми звітності № 3-ПН).

Також згідно матеріалів справи Товариством "Новомосковський посуд" здійснювалось заходи щодо заохочення інвалідів для працевлаштування на підприємстві, а саме проведена рекламна компанія, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться наступні докази:

- договір на розповсюдження рекламної інформації в газеті "Вісник Присамар'я" №52/12 від 01.04.2012 року; акт здачі-приймання робіт №ОУ-0000360 від 31.10.2013 року; акт здачі-приймання робіт №ОУ-0000361 від 07.11.2013 року; акт здачі-приймання робіт №ОУ-0000407 від 28.11.2013 року; акт здачі-приймання робіт №ОУ-0000408 від 05.12.2013 року; акт здачі-приймання робіт №ОУ-0000452 від 28.12.2013 року;

- договір на проведення рекламної компанії №19/11-1 від 19.11.2013 року; акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000060 від 26.12.2013 року;

- договір оренди №69/13 від 01.10.2013 року; акт здачі-приймання майна від 01.10.2013 року; додаткова угода від 01.10.2013 року; акт приймання-передачі майна від 01.10.2013; акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000052 від 31.10.2013 року; акт здачі-прийняття робіт №ОУ0000060 від 30.11.2013 року; акт здачі-прийняття робіт №ОУ 0000094 від 31.12.2013 року;

- договір про надання послуг з розміщення реклами №92/13 від 06.12.2013 року, акт здачі-прийняття робіт №ОУ0000360 від 31.10.2013 року;

- договір про надання послуг безадресної доставки рекламної та/або інформаційної продукції;

- договір про надання послуг з виготовлення та розміщення інформаційних матеріалів №030613-1 від 03.06.2013 року;

- рахунок-фактура №1 від 10.10.2013 року, акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0003885 від 31.10.2013 року;

- рахунок-фактура № СФ-0001548 від 10.12.2013 року, акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0004158 від 31.12.2013 року.

Згідно листа Новомосковського міськрайонного центру зайнятості від 03.09.2014 р. №897, станом на 01.01.2013 року на обліку перебувало 36 осіб з інвалідністю, а станом на 01.01.2014 року - 22 особи. Протягом 2013 року Новомосковським міськрайонним центром зайнятості на ТОВ "Новомосковський посуд" був направлений 1 безробітний із числа інвалідів на вакантне місце "Прибиральник виробничих приміщень", дана особа відмовилася від працевлаштування.

Матеріалами справи підтверджується, що підприємство працевлаштувало дві особи, які мали інвалідність, а саме: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що підтверджується наказами про прийняття на роботу та довідками МСЕК. Окрім цього, у 2013 року під час первинного огляду чотири працівники ТОВ "Новомосковський посуд" отримали інвалідність, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 З них, з урахуванням медичних протипоказань: три особи подовжують працювати на попередньому місці роботи, а одна особа переведена на легшу роботу. Також, в цей період серед працівників ТОВ "Новомосковський посуд" одна особа була не визнана інвалідом. Про даний факт свідчать довідки МСЕК, наказ про переведення на іншу постійну роботу та довідка про невизнання інвалідом.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" у 2013 році виконано обов'язок щодо надання інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, та інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на його підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування. Доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" відмовило інвалідам у прийнятті на роботу або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, не надано.

Зі змісту ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" вбачається, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. Отже, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції, що передбачені законом обов'язки по забезпеченню працевлаштування інвалідів відповідачем виконані шляхом вжиття всіх залежних від нього заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів на його підприємстві протягом 2013 року.

Правова позиція по даному питанню також викладена у постанові Верховного Суду України від 02.04.2013 року у справі за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до дочірнього підприємства комунального підприємства "Теплогорець" "Теплогірськ-Жилсервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 р. у справі за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна