Справа № 815/2737/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2737/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Мороз А.П.,

представника позивача - Байдеріна О.А.,

представника відповідача - Білоус В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати прийняту м/п «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060703/2015/00042 від 10.04.2015 року та визнати протиправним та скасувати рішення м/п «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060703/2015/000007/1 від 10.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» та турецькою компанію «GIPS GELISTRIRILMIS INSAAT MALZEMELERY VE PERLITLI SIVA SANAYI TIC. A.S» (далі - контрагент) укладено зовнішньоекономічний контракт №16-13 від 01.06.2013 року. Предметом контракту є постачання контрагентом будівельних матеріалів на користь ТОВ «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» та здійснення останнім розрахунків за отримані товари на умовах, передбачених п.3.1 контракту, якщо інше не визначено у додаткових угодах.

20.03.2015 року між сторонами контракту, підписано додаткову угоду №5 до контракту №16-13 від 01.06.2013 року, відповідно до якого сторони домовились про надання додаткової знижки на товари у зв'язку з законодавчими змінами на території України та зниження конкурентоздатності товарів контрагента на українському ринку, зокрема, з огляду на введення мита на імпортні товари, зниження попиту тощо.

Результатом підписання додаткової угоди №5 до контракту №16-13 від 01.06.2013 року стало узгодження нових цін на товари, які є предметом контракту №16-13 від 01.06.2013 року.

На виконання вимог зазначеного контракту на адресу TOB «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» надійшов товар «гіпсовий матеріал для фінішної обробки поверхонь у мішках по 30 кг», «гіпсовий матеріал для фінішної обробки поверхонь у мішках по 25 кг, та «гіпсовий матеріал для вирівнювання поверхні».

01.04.2015 року позивачем до митного оформлення подано вантажну митну декларацію №500060703/2015/002577.

Позивач вважає дії відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товару та складання картки відмови неправомірними, оскільки до вищевказаної митної декларації, позивачем надано документи на підтвердження вартості товару, які не містять розбіжностей, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, укладеному з контрагентом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник Одеської митниці Державної фіскальної служби у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях, зокрема на те, що митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушуючи права та законні інтереси позивача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та обставини.

01.06.2013 року між компанією «GIPS GELISTRIRILMIS INSAAT MALZEMELERY VE PERLITLI SIVA SANAYI TIC. A.S» (Продавець) та ТОВ «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» (Покупець) укладено Контракт №16-13 на придбання товару. Згідно п.1.1. Контракту, його предметом є будівельні матеріали (Товар), що придбаються Покупцем у Продавця та постачаються Продавцем у кількості та за цінами, що визначаються у специфікаціях до Контракту, що є невід'ємними його частинами. Відповідно до п. 4.1 Контракту, Продавець та Покупець дійшли згоди, що виконання Контракту здійснюється на умовах, погоджених в Контракті, специфікаціях до Контракту, що є його невід'ємною частиною, а також відповідно до положень Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС -2000».

Контрактом встановлено умови та порядок розрахунків, зокрема п.3.2 Контракту встановлено, що за додатковою угодою сторін можливим є здійснення розрахунків за Товар шляхом повної або часткової передоплати або дострокової сплати за кожну поставку. Додатковими угодами можуть бути погоджені й інші умови розрахунків.

Судом встановлено, що на виконання вимог зазначеного Контракту, на адресу TOB «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» надійшов Товар: гіпсовий матеріал для фінішної обробки поверхонь Торговельної марки «SATEN» у мішках по 30 кг» (товар №1), «гіпсовий матеріал для фінішної обробки поверхонь Торговельної марки «SATEN» у мішках по 25 кг» (товар №2), та «гіпсовий матеріал для вирівнювання поверхні Торговельної марки «IZO» у мішках по 30 кг» (товар №3), - країна виробництва Туреччина, виробництво «GIPS GELISTRIRILMIS INSAAT MALZEMELERY VE PERLITLI SIVA SANAYI TIC. A.S».

01.04.2015 року декларантом позивача для митного оформлення товару до Одеської митниці ДФС подано вантажну митну декларацію №500060703/2015/002577 (а.с.112-115), відповідно до якої, митна вартість товару №1 заявлена на рівні 0,077 дол. США за кг, товару №2 - на рівні 0,078 дол. США за кг, товару №3 - на рівні 0,065 дол. США за кг.

Судом встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом позивача разом із декларацією подані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції товарами від 15.07.2013 року №500/2013/0000435, коносамент №1 від 24.03.2015 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 20.03.2015 року, висновок про вартісні характеристики товару №20-101-01/03-2015 від 27.03.2015 року, розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 20.03.2015 року, пакувальний лист №426958 від 20.03.2015 року, навантажувальний документ №003/15 від 27.03.2015 року, доповнення до контракту №3 від 15.05.2014 року, доповнення до контракту №4 від 20.03.2015 року, доповнення до контракту №5 від 20.03.2015 року, зовнішньоекономічний контракт №16-13 від 01.06.2013 року, інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2761 від 24.03.2015 року, інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару №2761 від 24.03.2015 року, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2761 від 24.03.2015 року, сертифікат про походження товару загальної форми А №ВО745454 від 20.03.2015 року, лист коригування б/н від 27.03.2015 року, копія митної декларації країни відправлення №15411500ЕХ000181 від 20.03.2015 року.

У результаті перевірки наданих разом із митною декларацією документів та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначеного товару, було встановлено, що подані документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості Товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей Товар. У зв'язку із вищезазначеним, на підставі положень ч.3 ст.53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: переклад митної декларації країни відправлення; якщо рахунки сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписки з бухгалтерської документації.

Судом встановлено, що на вимогу митниці, 10.04.2015 року декларантом позивача подані документи для підтвердження заявленої митної вартості Товару.

10.04.2015 року Одеською митницею Державної фіскальної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товару № 500060703/2015/000007/1 (а.с.74)., яким митну вартість товарів №1 та №2 визначено на рівні 0,094 дол. США за кг, товару №3 - на рівні 0,078 дол. США за кг.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Одеською митницею Державної фіскальної служби позивачу видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060703/2015/00042 (а.с.72-73).

Судом встановлено, що 14.04.2015 року у відповідності до ст. 55 МК України, товари позивача випущені за митною декларацією №500060703/2015/002899 у вільний обіг згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що зазначене рішення про коригування митної вартості та картка відмови є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами МК України.

Згідно ч.1 ст.3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній норі закону.

Ч.5 ст.54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до ч.1 ст.54 МК України, згідно з якою контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, Одеською митницею Державної фіскальної служби здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів, в ході якого встановлено, що подані декларантом документи на підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності.

Судом встановлено, що підставою для коригування митної вартості товару стали наявні розбіжності в поданих декларантом документах, а саме: у поданому до митного оформлення прайс-листі від 20.03.2015 року б/н, вказано умови поставки EXW, а в митній декларації, поданій декларантом позивача - СIF; у висновку експерта від 27.03.2015 року №20-101-01/03-2015 не вказано кількість мішків, та дана інформація про ціну станом на 27.03.2015 року, а митна декларація подана до митного оформлення 01.04.2015 року. Також в вказаному висновку зазначено, що експерт не несе відповідальність за зміни, які можуть потягнути за собою зміни на ринку, та експерт не проводив спеціальної перевірки достовірності вказаної інформації; в калькуляції від 20.03.2015 року б/н, ціни вказано на товар, який відрізняється від товару в інвойсі; в пакувальному листі від 20.03.2015 року б/н, найменування товару відрізняється від найменування в інвойсі; в графі №2 митної декларації вказана адреса згідно коригування від 27.03.2015 року б/н до коносаменту від 24.03.2015 року №1, але в інших документах, зокрема в інвойсі, прайс-листі, калькуляції, в доповненнях до зовнішньоекономічного договору №4,5, вказано також помилкову адресу; відсутній документ на підтвердження детального опису товару наведеного в графі №31:склад, домішки; в копії митної декларації країни відправлення від 20.03.2015 року №15411500ЕХ000181 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір від 01.06.2013 року №16-13, та вказано умови поставки CIF-Україна.

Таким чином, на думку суду, за наявними вищевикладеними розбіжностями у документах, які були виявлені посадовою особою митниці під час митного оформлення, у відповідача виникли підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Таким чином, керуючись ч. 3, ч. 5 ст. 53 МК України, з метою перевірки обґрунтованості заявленої позивачем митної вартості товару, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта позивача про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що 10.04.2015 року декларантом позивача подані документи для підтвердження заявленої митної вартості Товару, а саме: переклад митної декларації країни відправлення від 20.03.2015 року №15411500ЕХ000181, переклад інвойсу від 20.03.2015 року №426958, переклад пакувального листа до даної поставки від 20.03.2015 року б/н, бухгалтерську документацію, а саме, - податкові накладні на продаж товару на території України від 23.02.2015 року №13, від 23.02.2015 року №17, від 26.02.2015 року №19, від 26.02.2015 року №20 та від 26.02.2015 року №21, лист відправника стосовно печатки компанії GIPS GELISTRIRILMIS INSAAT MALZEMELERY VE PERLITLI SIVA SANAYI TIC. A.S» від 03.04.2015 року б/н та його переклад, сертифікат аналізу від 01.06.2013 року б/н, калькуляцію від 03.04.2015 року б/н, висновок ДП «Укрпромзовнішекспериза» від 09.04.2015 року №970, висновок ДП «Держзовнішінформ» від 10.04.2015 року №12/87.

Однак надані документи не враховані митницею як такі, що підтверджують задекларовану вартість товару, оскільки з витребуваних документів декларант позивача не надав банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та виписку з бухгалтерської документації продавця.

Крім того, відповідач зазначає, що в калькуляції від 20.03.2015 року б/н ціни, вказані на товар, не задекларовані в митній декларації від 01.04.2015 року №500060703/2015/002577, а також відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір від 01.06.2013 року №16-13 та інвойс від 20.03.2015 року №426958; в сертифікаті аналізу від 01.06.2013 року б/н, наведена інформація про товари, які не задекларовані в митній декларації від 01.04.2015 року №500060703/2015/002577, та не зазначені в товаросупровідних документах; в п.4.1 зовнішньоекономічного договору від 01.06.2013 року №16-13 зазначено застосування ІНКОТЕРМС 2000, в той час, як з 2010 року зовнішньоекономічні операції здійснюються з використанням правил ІНКОТЕРМС 2010, які мають обов'язків характер.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги розбіжності в наданих декларантом документах для підтвердження митної вартості, та ненадання митному органу додаткових документів, що могли б підтвердити достовірність визначення вартості оцінюваного товару, суд вважає, що у митного органу на підставі ч.6 ст.54 МК України виникли правові підстави для винесення рішення про коригування митної вартості товарів та надання картки відмови у митному оформленні товарів.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною 1 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

За результатами проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості - за ціною угоди щодо ідентичних товарів, про що свідчить відповідний запис у рішенні про коригування митної вартості № 500060703/2015/000007/1 від 10.04.2015 року.

Таким чином, митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 МК України, декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Також згідно з ч.4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України 24.05.2012 року № 598 у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів вказується про проведення процедури консультацій між органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та митним органом була проведена шляхом обміну електронними повідомленнями консультація, про що наявні записи у рішенні про коригування митної вартості товарів №500060703/2015/000007/1 від 10.04.2015 року.

Відповідно до вищевказаного рішення, митним органом здійснено корегування митної вартості, заявленої декларантом, до рівня митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

З метою забезпечення повноти оподаткування зазначеного товару відповідачем було проведено аналіз баз даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже було здійснено є більшим, ніж заявлений (митна декларація від 16.02.2015 року №500060703/2015/001164), тому митну вартість товарів №1 та №2 визначено на рівні 0,094 дол. США за кг, товару №3 - на рівні 0,078 дол. США за кг.

Згідно з ч.2 ст.55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості наявне обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а саме: наявність розбіжностей у поданих документах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

На підставі ч. 9 ст. 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені МК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність прийняття Одеською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості № 500060703/2015/000007/1 від 10.04.2015 року та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд погоджується з тим, що у митниці виникли сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару. При цьому суд враховує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митний орган вправі вимагати, а суб'єкт господарювання має надати належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. В разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних рішень діяв у передбачений законодавством спосіб та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи, що судом встановлена законність та обґрунтованість прийняття рішення про коригування митної вартості, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлені такі ставки судового збору: за подання до адміністративного позову немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, за подання позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Сума судового збору, яку відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" належить сплатити позивачеві, становить 4872 грн. (4 розміри мінімальної заробітної плати).

При подачі адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн.

За таких умов суд дійшов висновку, що з позивача у відповідності до вищенаведених норм належить стягнути залишок суми судового збору в розмірі 4384,8 грн.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 19 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Митного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГІПС-ОДЕСА» () на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.), отримувач коштів ГУДКСУ в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, код банку отримувача (МФО) 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу «Судовий збір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГІПС-ОДЕСА», Одеський окружний адміністративний суд, .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано судом 24 червня 2015 року.

Суддя Л.М.Токмілова

24 червня 2015 року.