Справа № 265/7256/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/16042/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І. (суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, в якому просила визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2012 року на підставі ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус судді" та довідок апеляційного суду Донецької області від 11.07.2013 р., зобов'язати відповідача провести їй перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі ст. 129 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" з 1 січня 2012 року з урахуванням проведених виплат без обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та сплатити суму різниці виплаченого та підлягаючого сплаті розміру щомісячного довічного грошового утримання згідно наданих довідок про зарплату.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2013 року, позовні вимоги задоволено: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2012 року у розмірі 88 % заробітку працюючого на відповідній посаді судді за довідками апеляційного суду Донецької області від 11.07.2013 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного утримання як судді у відставці у розмірі 88 % заробітку працюючого на відповідній посаді судді за довідками апеляційного суду Донецької області від 11.07.2013 року з 1 січня 2012 року без обмеження розміру щомісячного грошового утримання, з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.03.2014 року ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, а постанову суду першої інстанції змінено: зобов'язано Управління ПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 21 серпня 2013 року. У решті постанову залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 17.03.2015 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27.03.2014 року скасовано, справу направлено на новий касаційний розгляд.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 працювала на посаді судді апеляційного суду Донецької області. Наказом голови цього суду від 10.11.2010 року № 402 на підставі Постанови Верховної Ради України від 7 жовтня 2010 року була звільнена у відставку, має стаж роботи суддею більше 24 років, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ. На підставі статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII), чинної на час відставки ОСОБА_1, їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88 відсотків грошового утримання судді.

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області із заявою якою просила провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Донецької області №336 від 11.07.2013 р. починаючи з 1 січня 2012 року. Листом № 103-Т-22-01-15 від 21.08.2013 року задоволені поданої заяви відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

За правилами частини четвертої зазначеної статті Закону № 2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене і у статті 138 Закону № 2453-VІ, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою. У зв'язку з чим у серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до управління ПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2013 року № 336 починаючи з 1 січня 2012 року. Листом від 21 серпня 2013 року № 103-Т-22-01-15 управління ПФУ у здійсненні перерахунку відмовило.

Частиною третьою статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині п'ятій вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами ПФУ за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зокрема зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Враховуючи викладене, суди дійшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, що встановлені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: