Справа № 813/7511/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 876/2261/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Хобор Р.Б., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український стандарт» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі за його позовом до державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український стандарт» (далі - ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ) від 21 травня 2014 року № /7371, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (далі - ПП) на суму 75156,14 грн..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі № 813/7511/14 у задоволенні позову було відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено позивачем ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт», яке у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» придбало товари (будівельні вагончики) в кількості 3 штуки, сплатило податок на додану вартість (далі - ПДВ), тобто товар придбавався для використання в господарській діяльності товариства, а тому позивачем правомірно включено до складу валових витрат, податкового кредиту (відображалось у податковій декларації з ПП та ПДВ у відповідний звітний період), оскільки в період, що перевірявся, ПДВ сплачений продавцеві товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ), що підтверджується податковою накладною, видатковою накладною, рахунком фактурою, платіжним дорученням, деклараціями з ПП та ПДВ.

Враховуючи правомірність віднесення ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених за придбані товари (будівельні вагончики), та правомірність формування податкового кредиту в період, що перевірявся, у податкового органу відсутні правові підстави щодо висновку про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України щодо формування валових витрат.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ДПІ у ході проведеної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет податків і обов'язкових платежів під час взаємовідносин із ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі», іншими суб'єктами господарювання із ознаками фіктивності за період з 01.01.2011 року по 01.12.2012 року (акт № 1021/22-01/32409719 від 05.05.2014 року) було виявлено порушення податкового законодавства, що стало підставою для винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Під час перевірки ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» відповідач використав акт перевірки ДПІ у Сихівському районі м. Львова №4124/23-408/37398974 від 04.11.2011 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Промтехметал» з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий - травень 2011», в якому зазначено, що за результатами перевірки ТОВ «Промтехметал» встановлено відсутність трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, а відтак, встановлено відсутність реально вчинених господарських операцій.

У висновках акту перевірки відповідач зазначив, що в ході перевірки не надано документів, що засвідчують якість товару, а також комплекту перевізних документів залізничним чи автомобільним транспортом та інші документи, що свідчать про транспортування ТМЦ від вказаного підприємства на склад ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт», договори на завантаження та доставку вказаних ТМЦ іншими суб'єктами господарювання. Крім того, у документах відсутні відомості щодо адреси складів, звідки проводилось відвантаження товару. Господарські операції між ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» та його контрагентом не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів і транспортних засобів.

При цьому, суд звертає увагу, що ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи підприємство не надало суду доказів транспортування, приймання та товарно-супровідних документів, наявність яких є обов'язковою для підтвердження реальності господарських операцій.

При цьому суд не погодився із тим, що сама по собі наявність у позивача податкової накладної підтверджує фактичне отримання ТМЦ від контрагента.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, у ході проведеної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет податків і обов'язкових платежів під час взаємовідносин із ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі», іншими суб'єктами господарювання із ознаками фіктивності за період з 01.01.2011 року по 01.12.2012 року, результати якої оформлено актом № 1021/22-01/32409719 від 05.05.2014 року, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 1.31 п. 1.23 ст. 1, пп. 4.1.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток всього на суму 75156,14 грн., в т. ч. за 1 квартал 2011 року на суму 65000,00 грн., за 2 квартал 2011 року на суму 3385,38 грн., за 3 квартал 2011 року на суму 3385,38 грн., за 4 квартал 2011 року на суму 3385,38 грн.

Вказані висновки стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, яке оспорюються у рамках даної справи.

На переконання апеляційного суду, суть даного публічно-правового спору зводиться до обґрунтованості висновків податкового орану про нереальність (безтоварність) господарських операції ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» з контрагентом ТОВ «Промтехметал».

Як слідує з матеріалів справи, ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» (Покупець) та ТОВ «Промтехметал» (Постачальник) уклали договір поставки від 01.03.2011 року № 035/03, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується постачати Покупцеві товар (будівельні вироби, матеріали та вироби з ПВХ; будівельне обладнання), надалі Товар, а Покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами договору. Предметом постачання є товар, визначений у замовленнях, які узгоджуються сторонами, згідно асортименту, що пропонується Постачальником. Найменування, асортимент, кількість, ціна товару та послуг вказується в накладних та актах виконаних робіт, що є невід'ємною частиною даного Договору (а.с. 30).

На підтвердження реальності вчинення господарських операцій, виконання договірних зобов'язань та оплати придбаних товарів позивач долучив: податкову накладну № 319 від 31.03.2011 року; рахунок-фактуру № СФ-1-0472 від 31.03.2011 року, видаткову накладну № РН-00460 від 31.03.2011 року, акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 31.03.2011 року № ВЄ-0000003, № ВЄ-0000004, № ВЄ-0000005; платіжне доручення № 162 від 20.04.2011 року; банківську виписку про рух коштів по рахунку від 20.04.2011 року

У бухгалтерському обліку дані операції відображено у відповідному періоді у картці рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Промтехметал» за 2011 рік.

В податковому обліку операції з придбання товарів у ТОВ «Промтехметал» відображено в деклараціях з податку на прибуток підприємства за 1, 2-4 квартали 2011 року.

На підтвердження використання придбаних товарів у господарській діяльності, позивач долучив наступні документи:

- оборотно-сальдові відомості по рахунку 10 Місця зберігання; Необоротні активи за 01.01.2011 року - 17.04.2014 року та 01.03.2014 року - 01.04.2014 року (а.с. 39);

- картки рахунку 131 Необоротні активи: вагончик будівельний за 2011 рік (а.с. 38, 109-111);

- копію Ліцензії серії АГ № 576046, виданої Держархбудінспекцією 05.04.2011 року.

При цьому ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт» не надано документів, що засвідчують якість товару, а також комплекту перевізних документів залізничним чи автомобільним транспортом та інші документи, що свідчать про транспортування ТМЦ від ТОВ «Промтехметал» на склад ТОВ «Будівельна компанія «Український стандарт», договори на завантаження та доставку вказаних ТМЦ іншими суб'єктами господарювання. Крім того, у документах відсутні відомості щодо адреси складів, звідки проводилось відвантаження товару.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами п. 1.2 ст. 1, п. 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, ст.ст. 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Положеннями п. 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконання робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до пп. 139.1.9.п.139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Положеннями пп. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

На думку апеляційного суду, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, докази, на які послався позивач на обґрунтування своєї позиції, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару, надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача. Зокрема, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Відтак, обставинами, які підлягають перевірці у зв'язку із наведеним, є фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за правилами п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що поданні позивачем до суду копії первинних документів, які стосуються господарських операцій, що були предметом перевірки ДПІ, результати якої оформлено актом № 1021/22-01/32409719 від 05.05.2014 року, не створює правових підстав для висновку про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, обґрунтований сумнів у реальності господарських операцій з ТОВ «Промтехметал» додатково викликають також висновки, викладені у акті перевірки ДПІ у Сихівському районі м. Львова № 4124/23-408/37398974 від 04.11.2011 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Промтехметал» з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий - травень 2011», відповідно до якого, у підприємства відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, а відтак, встановлено відсутність реально вчинених господарських операцій.

Тому суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що правових підстав для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № /7371 від 21 травня 2014 року немає.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український стандарт» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі № 813/7511/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.Б.Хобор

Л.П.Іщук