Справа № 820/19067/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р.Справа № 820/19067/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

за участю: представника позивача - Ситніка О.О.; представника відповідача - Рязанцева В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2015р. по справі № 820/19067/14

за позовом Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просило суд скасувати винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення від 06.10.2014 р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 681544,4 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 340772,2 грн. та № про збільшення грошових зобов'язань з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510,0 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 р. вищезазначений позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", зареєстрований Виконавчим комітетом Харківської міської ради 27.12.1991 р., що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, наявним у матеріалах справи.

Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" перебуває на обліку як платник податків у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів та є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 13.09.2000 р. №30006923 виданого ДПІ у м. Харкові, індивідуальний податковий номер 91 (т.1 а.с. 27).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за видами діяльності державним підприємством «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» (код ЄРДПОУ- 14310052) здійснюються такі: 30.20 виробництво залізничних локомотивів та рухомого складу, 30.30 виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 55.20 діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, 56.29 постачання інших готових страв, 58.19 інші види видавничої діяльності, 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 71.20 технічні випробування та дослідження, 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природних і технічних наук, 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, 33.16 ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів, 35.30 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, 37.00 каналізація, відведення й очищення стічних вод (т.1 а.с. 10-14).

Судом встановлено, що фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів у період з 21.08.2014 р. по 19.09.2014 р. проводилась документальна позапланова виїзна перевірка державного підприємства «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування у зменшенні податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів за червень 2014 року, за результатами якої складено акт №271/28-09-46-17/14310052 від 19.09.2014 року ( т.1 а.с. 31-100).

За наслідками перевірки, податковим органом встановлені порушення податкового законодавства, що викладені у висновках акту №271/28-09-46-17/14310052 від 19.09.2014 р. Згідно акту позивачем порушено вимоги: п.п. "г", п.п. «і», п. 201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201, п. 11 підрозділу 2 розділу ХХ, п. 198.1,п.198.3, п.198.6 ст.198 п.200.3, абз. «а» п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV зі змінами та доповненнями, п.8 наказу Міністерства доходів і зборів №10 від 14.01.2014 року, в результаті чого державним підприємством «ХМЗ «ФЕД» завищено суму податкового кредиту у розмірі 681544, 40 грн., у тому числі за період червня 2014 року, та завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 681544,40 грн., у тому числі за період червня 2014 року.

Також перевіркою встановлено порушення з боку ДП «ХМЗ «ФЕД» п.198.1,198.3, 198.6, п. 200.3, абз. «а» п. 200.4 ст. 200, п.п. «г», «і» п.201.1, 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит та, відповідно, завищено суму бюджетного відшкодування на 681544,4 грн.

На підставі вказаного акту перевірки №271/28-09-46-17/14310052 від 19.09.2014 року 06.10.2014 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 681544,4 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 340772,2 грн. та № про збільшення грошових зобов'язань з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510,0 грн. (т.1 а.с. 29, 30).

Встановлено, що у перевіряємому звітному періоді позивач мав правовідносини з ПП «ВБП «Рембудмонтаж», ТОВ «Укртехснаб» та ТОВ «Авангард 10».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних доказів правомірності висновків акту перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки факт вказаних порушень позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження при судовому розгляді справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 75, 76 Податкового кодексу України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Документальна виїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у пп. 75.1.2п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідач у наданих до суду письмових запереченнях зазначив, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.10.2014 р. № є висновки Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо відсутності ПП «ВБП «Рембудмонтаж» (код 30510614) за податковою адресою, що робить неможливим проведення зустрічної звірки, висновок ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, викладений у листі від 05.09.2014 р. №2068/26-59-22-08/32028488 щодо неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ЮВО» (код ЄРДПОУ- 32028488) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.06.2014 р. та висновок Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУМ у Харківській області акті від 14.08.2014 р. №1145/20-38-22-01-04/37093902 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авангард 10» податковий номер 37093902 щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Барилит плюс» (код 38361609) за період травень 2014 р., з ТОВ «Таліс Плюс» (код 38361594) за період червень 2014 р. Стосовно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2014 р. № відповідачем зазначено, що підставою для його винесення є порушення державним підприємством «ХМЗ «ФЕД» порядку надання первинних документів, за рахунок яких сформовано підприємством частину податкового кредиту за червень 2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ПП «ВБП «Рембудмонтаж», ТОВ «Укртехснаб» та ТОВ «Авангард 10».

Матеріалами справи підтверджено, що між державним підприємством «ХМЗ «ФЕД» (замовник) та приватним підприємством «Виробничо-будівельне підприємство «Рембудмонтаж» (підрядник) укладено договір підряду №1 від 17.01.2013 р.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПП «ВБП «Рембудмонтаж», код ЄРДПОУ - 30510614, зареєстроване належним чином відповідно до законодавства як юридична особа 22.07.1999 р. Приватне підприємство «Виробничо-будівельне підприємство «Рембудмонтаж» перебуває на обліку як платник податків з 06.08.1999 року та як платник єдиного внеску з 22.02.2011 р. у Основ'янській ОДПІ м. Харкова ГУМ у Харківській області. За основним видом економічної діяльності за даними органів статистики ПП «ВБП «Рембудмонтаж» здійснюється 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель (т.5 а.с.45-47).

З договору підряду №1 від 17.01.2013 р. вбачається, що підрядник на власний ризик зобов'язується виконати в порядку та на умовах визначених у договорі роботи по капітальному ремонту об'єктів замовника, які виконуються згідно з графіком виконання робіт, відповідно до додатку 1 (т.2 а.с. 12), та кошторисом на виконання робіт, додаток 2, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи. Ціна договору визначена у пункті 3 договору становить 957168,46 грн., у тому числі ПДВ 159528,08 грн., розрахунки за договором проводяться відповідно до положень пункту 4 договору та здійснюється шляхом перерахунку коштів на рахунок підрядника. Пунктом 6 договору визначено, що роботи виконуються з матеріалів замовника та засобами підрядника(т.2 а.с.3-5).

На виконання договору №1 від 17.01.2013 р. сторонами підписано додаткові угоди.

Додатковою угодою №1 від 20.05.2013 р. у зв'язку з виникненням додаткових обсягів робіт, договір №1 від 17.01.2013 року доповнено пунктом 3.1.1 та встановлено вартість робіт у розмірі 982000,00 грн., у тому числі ПДВ 16366,67 грн., яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (т.2 а.с.6).

Додатковою угодою №2 від 02.07.2013 року, у зв'язку з виникненням додаткових обсягів робіт, договір №1 від 17.01.2013 року доповнено пунктом 3.1.2 та встановлено вартість робіт у розмірі 928000,00 грн., у тому числі ПДВ 154666,67 грн., яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (т.2 а.с.7).

Додатковою угодою №3 від 28.08.2013 р., у зв'язку з виникненням додаткових обсягів робіт, договір №1 від 17.01.2013 р. доповнено пунктом 3.1.3 та встановлено вартість робіт у розмірі 902000,00 грн., у тому числі ПДВ 150333,34 грн., яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (т.2 а.с.8).

Додатковою угодою №4 від 09.09.2013 р., у зв'язку з виникненням додаткових обсягів робіт, договір №1 від 17.01.2013 р. доповнено пунктом 3.1.4 та встановлено вартість робіт у розмірі 9000000,00 грн., у тому числі ПДВ 1500000,00 грн., яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (т.2 а.с.9).

Додатковою угодою №5 від 15.05.2014 р., у зв'язку з виникненням додаткових обсягів робіт, договір №1 від 17.01.2013 р. доповнено пунктом 3.1.5 та встановлено вартість робіт у розмірі 4100000,00 грн., у тому числі ПДВ 683333,33 грн., яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (т.2 а.с.10).

Додатковою угодою №6 від 01.08.2014 р., у зв'язку з виникненням додаткових обсягів робіт, договір №1 від 17.01.2013 р. доповнено пунктом 3.1.4 та встановлено вартість робіт у розмірі 3500000,00 грн., у тому числі ПДВ 583333,33 грн., яка включає відшкодування всіх витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (т.2 а.с.11).

ПП «ВБП «Рембудмонтаж» за погодженням з ДП «ХМЗ «ФЕД», про що свідчить надане та долучене до матеріалів справи листування між позивачем та контрагентом (т.5, а.с. 51-54), у зв'язку з недостатністю робітників для виконання ремонтно-будівельних робіт за договором підряду №1 від 17.01.2013 р. залучено у якості субпідрядника ТОВ «ЮВО», код ЄДРПОУ - 32028488.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ЮВО», код ЄРДПОУ - 32028488, зареєстроване належним чином відповідно до законодавства як юридична особа 24.05.2002 р. ТОВ «ЮВО» перебуває на обліку як платник податків з 03.06.2002 р. та як платник єдиного внеску з 04.03.2013 р. в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУМ у Одеській області. За основним видом економічної діяльності за даними органів статистики ТОВ «ЮВО» здійснюється 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель (т.5 а.с.42-44).

Реальність виконання умов укладеного договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: актами прийому виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) № 41 від 17.06.14 р., № 39 від 17.06.14 р., № 863 від 17.06.14 р., № 44 від 17.06.14 р., № 24 від 18.06.14 р., № 38 від 18.06.14 р., № 69 від 23.06.14 р., № 52 від 23.06.14 р., № 64 від 23.06.14 р., № 65 від 24.06.14 р., № 71 від 24.06.14 р., № 63 від 24.06.14 р., № 66 від 25.06.14 р., № 861 від 25.06.14 р., № 31 від 25.06.14 р., № 73 від 26.06.14 р., № 70 від 26.06.14 р., № 75 від 26.06.14 р., № 84 від 27.06.14 р., № 112 від 27.06.14 р., № 92 від 27.06.14 р., № 111 від 27.06.14 р., № 89 від 27.06.14 р.; податковими накладними: № 5 від 17.06.14 р., № 6 від 17.06.14 р., № 7 від 17.06.14 р., № 8 від 17.06.14 р., № 9 від 18.06.14 р., № 10 від 18.06.14 р., № 11 від 23.06.14 р., № 12 від 23.06.14 р., № 13 від 23.06.14 р. , № 14 від 24.06.14 р., № 15 від 24.06.14 р., № 16 від 24.06.14 р., № 17 від 25.06.14 р., № 18 від 25.06.14 р., № 19 від 25.06.14 р., № 20 від 26.06.14 р., № 21 від 26.06.14 р., № 22 від 26.06.14 р., № 23 від 27.06.14 р., № 24 від 27.06.14 р., № 25 від 27.06.14 р., № 26 від 27.06.14 р., № 27 від 27.06.14 р.

Матеріалами справи підтверджено, що за кожним прийняттям робіт між позивачем та підрядником також підписано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрат (форма КБ-3), відомості ресурсів та договірні ціни з локальними кошторисами.

Підписання довідок про вартість виконаних будівельних робіт та затрат (форма КБ-3), відомостей ресурсів та договірної ціни з локальними кошторисами здійснено уповноваженою особою позивача, відповідно до посадової інструкції №209-01 начальника управління капітального будівництва №9 Денисенко М.І. та довіреності № 110 р від 28.12.2012 року з терміном дії до 31.12.2014 (т.5 а.с. 74-81).

Факт виконання позивачем зобов'язань за спірним правочином підтверджується перерахуваннм безготівкових грошових коштів на користь ПП «ВБП «Рембудмонтаж», за платіжними дорученнями № 6142 від 07.08.14 р., № 6143 від 07.08.14 р., № 6144 від 07.08.14 р., № 1869 від 19.08.14 р., № 6728 від 28.08.14 р., № 6468 від 19.08.14 р., № 7300, 7301 від 18.09.14 р., № 5368 від 11.07.14 р., № 7304, 7305 від 18.09.14 р., № 7302 від 18.09.14 р., № 5496 від 16.07.14 р., що знаходяться в матеріалах справи.

Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі пов'язаності цих осіб), до матеріалів справи суб'єктом владних повноважень не подано. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приєднані до справи документи про оплату послуг є належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Використання матеріалів при виконанні підрядником робіт визначених у договорі підряду підтверджують долучено до матеріалів справи договори, укладені між позивачем і суб'єктами господарювання, та видаткові накладні виписані на ДП «ХМЗ «ФЕД» для отримання будівельних матеріалів на підтвердження їх наявності у позивача (т.4 а.с.93-192).

На встановлення порядку обліку та видачі будівельних матеріалів зі складу ДП «ХМЗ «ФЕД» підряднику за договором підряду ПП «ВБП «Рембудмонтаж» позивачем надано заборні відомості, що знаходяться у матеріалах справи ( т.4 а.с. 227-250, т.5 а.с.2).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний договір є належними та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочину в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статею 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Стаття 318 Господарського кодексу України передбачає, що за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Пунктом 2 статті 319 ГК України встановлено, що підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір між ДП «ХМЗ «ФЕД» та ПП «ВБП «Рембудмонтаж» укладено відповідно до вимог діючого законодавства та відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Сторони договору погодили всі істотні умови і між ними була досягнута домовленість щодо його виконання. Виконання договору підтверджується первинними документами, тобто договірні зобов'язання фактично були виконані і оплачені ДП «ХМЗ «ФЕД», а, отже, договір між позивачем та його контрагентами має реальний характер.

ДП «ХМЗ «ФЕД» до перевірки надано інформацію про субпідрядника, котру отримано від ПП «ВБП «Рембудмонтаж» листом від 12.09.2014 року, який засвідчено печаткою та підписом директора підрядника В.В. Муренченко. У листі зазначено, що до виконання робіт на об'єктах позивача підрядником залучено ТОВ «ЮВО» (код 32028488) іншої інформації, стосовно субпідрядника ПП «ВБП «Рембудмонтаж» не надано (т.5 а.с.54).

Наявність у державного підприємства «ХМЗ «ФЕД» та його контрагента ПП «ВБП «Рембудмонтаж» ліцензій на проведення архітектурно-будівельних робіт підтверджується долученим до матеріалів справи листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.02.2015 р., в якому зазначено про відсутність у ДП «ХМЗ «ФЕД», підрядника ПП «ВБП «Рембудмонтаж» та субпідрядника ТОВ «ЮВО» дозвільних документів на проведення будівельних робіт. Відповідно до доданої до листа інформації, згідно з реєстром виданих ліцензій на провадження господарської діяльності пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, ТОВ «ЮВО» видано ліцензію серії АВ №559118 з терміном дії від 12.11.2010 р. по 12.11.2015 р. на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури (т.5 а.с.90-91).

З акту перевірки № 271/28-09-46-17/14310052 від 19.09.2014 р. вбачаєься оспорюваність господарської операції проведеної між структурним підрозділом позивача, ДП «ХМЗ «ФЕД» та ТОВ «Авангард 10».

Судовим розглядом встановлено, що структурним підрозділом ДП «ХМЗ «ФЕД» - друкарня здійснюється господарська діяльність відповідно до наданого до суду Положення про структурний підрозділ державного підприємства ДП «ХМЗ «ФЕД» - друкарня (т. 5 а.с.4-6).

Структурний підрозділ ДП «ХМЗ «ФЕД» - друкарня зареєстровано у встановленому законом порядку реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності, про що свідчить наявне у матеріалах справи свідоцтво № 23752352 про державну реєстрацію (т.5 а.с. 3).

Між структурним підрозділом ДП «ХМЗ «ФЕД» - друкарня та ТОВ «Авангард 10» (АЗС №6) встановлено існування правовідносин, результатом яких стало отримання структурним підрозділом позивача від контрагента автомобільного бензину об'ємом 20,61 л.

Оприбуткування бензину отриманого від контрагента здійснено на складі структурного підрозділу (друкарні), підтверджують прибуткові ордери № 4 від 03.06.2014 р. та № 23 від 13.06.2013 р. (т.4 а.с. 12-13).

Факт виконання позивачем зобов'язань за спірним правочином шляхом передання грошових коштів на користь ТОВ «Авангард 10» (АЗС №6), що означає втрату позивачем права власності на ці кошти підтверджують фіскальні чеки та звіт про використання коштів у сумі 299,88 грн. засвідчують (т.4 а.с. 10,11).

Використання отриманого бензину від ТОВ «Авангард 10» підтверджується накладними на видачу №№ 1, 2 (т.4 а.с. 14-15).

Реальності господарської операції проведеної в межах відносин між структурним підрозділом ДП «ХМЗ «ФЕД» - друкарня та ТОВ «Авангард 10» підтверджують виписані ТОВ "Авангард 10" податкові накладні № 3010 від 03.06.2014 р. та № 13010 від 13.06.2014 р. (т.4 а.с.16-17).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові накладні, виписані ТОВ «Авангард 10», відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Укртехснаб» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу підшипників, роликів та ПКВ (покупні комплектувальні вироби) від 12.03.2008р. №2п/08-205, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця підшипники, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити за нього грошові кошти. Пунктом 1 встановлено, що постачання підшипників, їх назва, кількість та вартість визначатимуться додатковими угодами та додатками до договору. Ціна договору визначена пунктом 4.4 та становить 2000000 грн. та визначається з моменту постачання товару. Розрахунки між сторонами проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 днів з моменту постачання товару. Строк дії договору визначено пунктом 10.1, яким встановлено, що договір №2П/08-205 від 12.03.2008 р. є чинним з моменту його підписання та діє до 31.12.2008 р. (т.4 а.с18-18а).

На виконання умов договору постачання продукції від 12.03.2008р. №2п/08-205 сторонами укладено додаткові угоди, копії яких знаходяться у матеріалах справи (т.4 а.с.18а зв.бік-т.4 а.с.30) .

Додатковою угодою №25 від 10.03.2010 р. встановлено внесення змін зокрема до пункту 1.1, а саме щодо викладення у новій редакції предмету договору: предметом даного договору є постачання товару, назва, кількість та вартість, котрих будуть обумовлені сторонами у додатковій угоді №26, додатковій угоді № 27, додатковій угоді №28, що є невід'ємною частиною договору. Також сторонами визначено зміну ціни договору. Строк дії договору продовжено до 31.12.2013 р. Ціна договору відповідно до даної додаткової угоди встановлена у сумі 189468452,91 грн. (т.4 а.с.30 зв.бік).

Додатковою угодою №29 від 18.12.2013 р. строк дії договору продовжено до 31.12.2014 р. (т.4 а.с.37).

Додатковою угодою №30 від 24.03.2014 р. збільшено кількість найменувань товару, їх кількість та вартість. Ціна договору визначена у розмірі 190584887,35 грн. (т.4 а.с.38).

Додатковою угодою №32 від 02.04.2014 року збільшено кількість найменувань товару, їх кількість та вартість. Ціна договору визначена у розмірі 191250361,53 грн. (т.4 а.с. 39 зв.бік).

Здійснення операцій за даним договором підтверджується наявними в матеріалах справи первинними та бухгалтерськими документами, а саме: видатковими накладними: № 120 від 02.06.14 р., № 121 від 02.06.14 р., № 122 від 03.06.14 р., № 135 від 17.06.14 р., № 140, 141 від 20.06.14 р.; прибутковими ордерами: №165 від 02.06.14 р., №166 від 02.06.14 р., №167 від 03.06.14р., №175 від 17.06.14 р., №250, 251 від 20.06.14 р.; лімітними картками: №№ 0889, 0738, 0621, 0575, 0363, 0126, 0125, 1039, 0136, 0134, 0661, 0662, 0658, 0659, 0698, 0660, 0697, 0126, 1132, 1042, 0010, 0986, 0882, 0837, 0990, 0009, 1088.

Факт перевезення товару, тобто реальність господарських операцій за ознакою наявності фізичного переміщення товару, підтверджується приєднаними до справи товарно-транспортними накладними: № 02/06-1 від 02.06.14 р., № 02/06-2 від 02.06.14 р., № 03/06-1 від 03.06.14 р., № 17/06 від 17.06.14 р., № 20/06 від 20.06.14р..

Отримання товару від постачальника, за договором від 12.03.2008р. №2п/08-205, здійснювалося робітниками ДП «ХМЗ «ФЕД», на підставі виписаних довіреностей, підтверджується долучено до матеріалів справи копією витягу з журналу реєстрації довіреностей (т.4 а.с. 83-88).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приєднані до справи документи, а саме платіжні доручення засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань за оспорюваним договором постачання товару, від 12.03.2008 р. №2п/08-205, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на користь ТОВ «Укртехснаб», що означає втрату позивачем права власності на ці кошти. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі пов'язаності цих осіб), до матеріалів справи суб'єктом владних повноважень не подано. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника. Отже, приєднані до справи документи про оплату товару є належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій. (т.4 а.с.89-92)

Якість придбаного позивачем товару за договором постачання підтверджено паспортами (т.5 а.с.8-19) та етикетками продукції(т.5а.с. 58-69).

Придбана за договором постачання продукція використана позивачем у виробництві комплектувальних виробів авіаційної техніки, що є головним предметом діяльності заводу, відповідно до видів діяльності.

На підтвердження реальності господарських операцій, що були проведені в межах договору постачання товару від 12.03.2008 р. №2п/08-205 між ТОВ «Укртехснаб» (постачальник) та ДП «ХМЗ «ФЕД» (покупець), позивачем надані до суду виписані ТОВ «Укртехснаб» податкові накладні: № 1 від 02.06.14 р., № 2 від 02.06.14 р. , № 3 від 03.06.14 р., № 12 від 17.06.14 р., № 15, 16 від 20.06.14 р.

Колегія суддів погоджується з висновком суде першої інстанції, що податкові накладні, виписані ТОВ «Укратехснаб», відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ст.86 КАС України, спірний правочин укладений між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечить закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Таким чином, даний договір є належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочинну в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судовим розглядом встановлено, що договори між ДП «ХМЗ «ФЕД» та його контрагентами укладені відповідно до вимог діючого законодавства та відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Між сторонами погоджено всі істотні умови і було досягнуто домовленість щодо їх виконання. Виконання договорів підтверджується первинними документами, тобто договірні зобов'язання фактично були виконані і оплачені сторонами, а значить договори між позивачем та його контрагентами мають реальний характер.

Фактичне виконання умов договору підтверджують первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, надаючи оцінку всім наявним в матеріалах справи договорам, податковим накладним, видатковим накладним, актам здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортним накладним та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарських операцій, досліджуючи їх, судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді судом апеляційної інстанції - наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку державного підприємства «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» та його контрагентів, на підставі яких позивачем були сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Судовим розглядом встановлено, що висновки податкового органу щодо нереальності правочинів, що ґрунтуються на наявній податковій інформації стосовно контрагентів позивача, а саме листа від 05.09.2014 року за № 2068/26-59-22-08/32028488 щодо неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ЮВО», щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.06.2014 року, висновків Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, щодо відсутності ПП «ВБП «Рембудмонтаж» (код 30510614) за податковою адресою, що робить неможливим проведення зустрічної звірки. Також відповідач посилається на отримання оперативним управлінням СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів інформації стосовно відкриття кримінального провадження слідчим відділом Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС в Харківській області стосовно ПП «ВБП «Рембудмонтаж» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України, за фактом внесення недостовірних відомостей до податкових декларацій ПП «ВБП «Рембудмонтаж».

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливе порушення законодавства іншою юридичною осібою, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюється на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 06.10.2014 р. № про збільшення грошових зобов'язань з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510,00 грн. став висновок податкового органу про порушення державним підприємством «ХМЗ «ФЕД» порядку надання первинних документів, за рахунок яких сформовано підприємством частину податкового кредиту за червень 2014 року.

Проте з акту перевірки № 271/28-09-46-17/14310052 від 19.09.2014 року, вбачається, що державним підприємством «ХМЗ «ФЕД» до перевірки надано первинні документи та відсутні зауваження щодо їх ненадання під час проведення перевірки.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні порушення в діях позивача при формуванні податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами - ПП «ВБП «Рембудмонтаж», ТОВ «Авангард 10» та ТОВ «Укртехснаб» за червень 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, не доведені підстави законності та обґрунтованості прийнятих рішень.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2015р. по справі № 820/19067/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2015 р.