Справа № 805/464/15-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року справа № 805/464/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів: Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Корадо А.А., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача 2 Ціоненко О.В., представника відповідача 3 Паламарчука І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі № 805/464/15-а за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України ( відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області ( відповідач 2), Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області ( відповідач 3) про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати накази № 879 від 11.08.2014 року та № 1667 о/с від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу № 398 о/с від 11.11.2014 року в частині встановлення вислуги років 20 років 00 місяців 25 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказами МВС України від 11.08.2014 року № 879 та від 26.08.2014 року № 1667 о/с у відповідності до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 11.11.2014 року № 398 о/с позивачу розраховано вислугу на день звільнення у календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 25 днів. Проте, в зазначених наказах МВС України не зазначено, які саме дії, що були кваліфіковані як такі, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, стали підставою прийняття зазначених наказів. Крім того, зазначив, що до 29.01.2015 року він знаходився на службі у відділенні ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, що підтверджується графіками роботи за період серпень - грудень 2014 року та січень 2015 року, заявами громадян на ім'я позивача, постановами про адміністративні правопорушення, супровідними листами, заміткою у газеті за вказаний період. З спірним наказом про звільнення від 26.08.2014 року № 1667 о/с ознайомлений 29.01.2015 року. Вважає, що був звільнений з органів внутрішніх справ з порушенням порядку застосування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення, оскільки ані з наказом про призначення службового розслідування, ані з результатами його проведення не був ознайомлений.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2014 року № 879 в частині звільнення ОСОБА_2, майора міліції, начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2014 року № 1667 о/с в частині звільнення ОСОБА_2, майора міліції, начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року.

Стягнуто з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 серпня 2014 року по 24 березня 2015 року. В решті позовних вимог відмовити.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів на підтвердження причетності позивача до протиправних дій та зв'язків з «ДНР» відповідачами до суду не надано.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу полягає у вчиненні таких дій ( бездіяльності), які підривають довіру населення до співробітників органів внутрішніх справ та до органів внутрішніх справ в цілому. Вказує на те, що позивач вчинив вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, оскільки останній співпрацював з незаконними збройними формуваннями «ДНР».

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України в режимі відео конференції за приписами статті 122-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши юридичну оцінку та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а постанова підлягає зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що витягом з Наказу від 14.02.2014 року № 39 о/с з 1 лютого 2014 року призначено капітана міліції ОСОБА_2 начальником відділення ДАІ Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області ( а.с. 25). Витягом з Наказу від 18.04.2014 року майора міліції ОСОБА_2 призначено начальником відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Красний Лиман управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС в області з 1 квітня 2014 року ( а.с. 26).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2014 року № 879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_2, начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ( а.с. 179-184).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2014 року № 1667 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) ( а.с. 13-21).

Наказом Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 11.11.2014 року № 398 о/с на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, вислугу років на 26.08.2014 року майору міліції ОСОБА_7 обчислено - 20 років 00 місяців 25 днів ( а.с. 12).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності звільнення позивача за ознаками порушення ним пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення № 114).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Дисциплінарним Статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (зі змінами та доповненнями).

Статтею 18 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII) передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 66 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини першої статті першої Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За приписами статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначені види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ.

Статтями 16 та 18 Дисциплінарного статуту зазначено строк накладення та виконання дисциплінарних стягнень.

За змістом пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому, звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

За приписами пункту 62 цього Положення № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що працівники міліції мають спеціальний правовий статус відповідно до якого вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників органів внутрішніх справ; приймаючи присягу працівника органів внутрішніх справ України позивач склав клятву «всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ», тому, з огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами відповідачів, що звільнення за статтею 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ не є дисциплінарним стягненням, а є самостійною підставою для звільнення.

При цьому, звільнення особи повинно проводитись з дотриманням ст. 14 Дисциплінарного статуту. Тобто, передумовою звільнення є ретельне службове розслідування.

Матеріали справи містять Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2014 року № 879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_2, начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ( а.с. 179-184).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2014 року № 1667 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) ( а.с. 13-21).

На підтвердження викладеного, суб'єктом владних повноважень надано висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 11.08.2014 року, складений за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу МВС України від 11.08.2014 року № 807 відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073.

Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі ( а.с. 192).

Разом з тим, жодних доказів, на підтвердження причетності позивача до протиправних дій та зв'язків з «ДНР» відповідачами до суду першої та апеляційної інстанцій не надано, так само як не зазначено про існування таких у висновку службового розслідування.

Крім того, в суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що відділ державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області знаходиться за окремою адресою від Краснолиманського МВ, з боку ополченців ДНР воно не захоплювалось. На протязі квітня 2014 року та в подальшому за командою керівництва УДАІ ГУМВС України в Донецькій області ним приймались заходи, щодо зберігання автотранспорту відділу та майна. При здачі звіту за квітень 2014 року він пропонував керівництву евакуюватись з міста та вивезти службовий транспорт та майно відділу, однак отримав наказ залишитися у місті. Сам він на територію ДНР та ЛНР не виїжджав. Зазначені факти представниками відповідачів не спростовувались.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач за час служби в органах внутрішніх справ зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований, професійний та грамотний працівник ( а.с. 27), нагороджений відзнакою «Міліція України - безпека держави», відомчою заохочувальною відзнакою-медаллю « 15 років сумлінної служби» та відзнакою «За службу державі».

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 р.). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 р.).

Згідно з частиною 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо недоведеності відповідачами скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є підставою для визнання оскаржуваних наказів МВС України № 879 від 11 серпня 2014 року та № 1667 о/с від 26 серпня 2014 року протиправними та їх скасування в частині звільнення позивача.

З врахуванням протиправності звільнення позивача із займаної посади, вимоги про стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу також підлягають задоволенню.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що заробітна плата йому виплачена по грудень 2014 року включно. Відповідачі 2 та 3 проти обставин виплати позивачу заробітної плати по грудень 2014 року не заперечували.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896.

Пунктом 1.3. названої Інструкції встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 1.18. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до пункту 2.2.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, після звільнення (26 серпня 2014 року) позивач продовжував працювати в Державній автомобільній інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, що підтверджується наявними в матеріалах справи графіками роботи за період серпень - грудень 2014 року та січень 2015 року, заявами громадян на ім'я ОСОБА_2, постановами про адміністративні правопорушення, що скріплені печаткою, супровідними листами, заміткою у газеті за вказаний період ( а.с. 33-118).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не здійснив розрахунок конкретної суми, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції чинній на момент розгляду справи) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи міститься довідка Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в Донецькій області відповідно до якої середній заробіток ОСОБА_2, обчислений відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100, складає 5 239, 70 грн.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно довідки Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в Донецькій області від 22.06.2015 року № 9/2374 середньоденна заробітна плата становить 174, 66 грн. x 83 днів ( з 1 січня 2015 року по 24 березня 2015 року - день винесення рішення судом першої інстанції) = 14 496, 78 грн. та підлягає стягненню з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі № 805/464/15-а - змінити.

Абзац 5 резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року викласти у наступній редакції: Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 1 січня 2015 року по день винесення рішення у розмірі 14 496, 78 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Постанова у повному обсязі буде виготовлена 23.06.2015 року.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва Е.Г.Казначеєв