Справа № 461/6014/13-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2013-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6014/13-а
провадження №2а/461/317/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2013 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Романюка В.Ф.,

при секретарі - Бішко В.М.,

з участю: представників позивача - Клапчука Р.Я., Сагайдака Д.М.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця з території України, -

в с т а н о в и в :

ГУ ДМС України у Львівській області звернулось до Галицького районного суду м. Львова із позовом про примусове видворення громадянина Узбекистану ОСОБА_3 за межі України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2013 року ОСОБА_3 був притягнутий постановою Дрогобицького МВ ГУ ДМС України у Львівській області до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування іноземців на території України за ч.1 ст. 203 КУпАП. За порушення правил перебування іноземців на території України ГУ ДМС України у Львівській області, на підставі ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" було прийнято рішення від 27.02.2013 року про примусове повернення за межі України громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано останнього до 15.03.2013 року покинути територію України та заборонено в подальшому в'їжджати на територію України протягом 2 (двох) років. Станом на день звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_3 рішення про примусове повернення з України не виконав, джерел доходу, приймаючої сторони, родичів, законних підстав перебування його на території України немає.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі, просили такий задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, зазначивши, що він має намір покинути територію України та повернутись в Республіку Узбекистан, вважає позов підставним.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.02.2013 року у м. Дрогобич працівниками Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області був виявлений громадянин Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців на території України, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.02.2013 року ПР МЛВ № 001343 за ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.14-15).

13.02.2013 року на підставі матеріалів вказаного протоколу про адміністративне правопорушення відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.16-17).

27.02.2013 року позивачем прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Узбекистану ОСОБА_3 та зобов'язано останнього покинути територію України до 15.03.2013 року, про що він був повідомлений 28.02.2013 року (а.с.6).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, перебуваючи в нелегальному становищі, неодноразово порушував міграційне законодавство України, у строк, встановлений в рішенні про його примусове повернення, з території України не виїхав, був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, встановлено, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", його повернення до Республіки Узбекистан не буде загрожувати його життю або свободі; небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, відсутні, що також знайшло своє підтвердження в ході розгляду судової справи.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з частиною четвертою ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більше як дванадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 183-5, 256 КАС України,

п о с т а н о в и в :

позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Узбекистану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з моменту проголошення, шляхом подання через Галицький районний суд м. Львова апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк