Справа № 826/5446/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

24 червня 2015 року № 826/5446/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної фінансової інспекції України
до Головного Управління МВС України в м. Києві
прозобов`язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державна фінансова інспекція України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного Управління МВС України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з виявленням за результатами ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності відповідача за період з 01.12.2013 по 01.05.2014 за результатами якої складено акт № 08-21/29 від 18.08.2014 низки порушень та недоліків листом № 08-17/1405 від 18.08.2014 відповідачу було направлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень та недоліків, яка відповідачем виконана не була.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, у судовому засіданні 27.04.2015 надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що зважаючи на те, що дозвіл на списання дає Департамент матеріального забезпечення МВС України, листом від 26.03.2014 № 21/564 до Міністерства внутрішніх справ України було направлено узагальнені матеріали проведеної інвентаризації та 07.11.2014 повторно було надіслано лист № 1/8365-Тр до Департаменту матеріального забезпечення МВС України про надання дозволу на списання з обліку майна за номенклатурою служби озброєння, у відповідь на який Департаменту матеріального забезпечення листом № 25/1/7-7463 від 14.11.2014 повідомив про те, що за фактами втрат зброї та боєприпасів слідчими органами відкриті кримінальні провадження та списання зброї та боєприпасів може бути проведено після надходження в ДМЗ МВС України відповідних постанов судових або слідчих органів.

У судове засідання 04.06.2015 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд заслухавши пояснення представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

В період з 23.07.2014 по 12.08.2014 Державною фінансовою інспекцією України відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 17.07.2014 у справі №757/19721/14-к та на підставі направлень №1492 від 23.07.2014, №1493 від 23.07.2014, виданих Державною фінансовою інспекцією України проведена позапланова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВС України в м. Києві) за період з 01.12.2013 по 01.05.2014.

За результатами ревізії складено акт № 08-21/29 від 18.08.2014, відповідно до якого проведеною інвентаризацією на складі озброєння ГУ МВС України в місті Києві встановлена нестачу майна військового призначення у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 на суму 2 520,9 тис. грн. та встановлена нестачу товарно-матеріальних цінностей у підрозділах ГУ МВС України в місті Києві на загальну суму 60,4 тис. грн.

18.08.2014 Державною фінансовою інспекцією України листом № 08-17/1405 "Про усунення порушень" на ім`я начальника Головного управління МВС України в місті Києві направлено вимогу в пункті 2 якої з метою усунення виявлених порушень та недоліків у зв`язку з встановленням проведеною інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей в ГУ МВС України в місті Києві нестачі озброєння та спеціальних засобів на загальну суму 2 581,3 тис. грн. викладно наступні вимоги:

- визначити розмір шкоди та відобразити її у бухгалтерському обліку ГУ МВС України в місті Києві відповідно до вимог розділу IV Положення про і матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995;

- стягнути із відповідальних осіб матеріальну шкоду, відповідно до Положення про і матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995.

Державна фінансова інспекція України у зв`язку з невиконанням Головним Управлінням МВС України в м. Києві вимог пункту 2 листа - вимоги № 08-17/1405 від 18.08.2014 звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Актом № 08-21/29 від 18.08.2014 (8 - 10 сторінки) встановлено наступне: "Відповідно до протоколу засідання інвентаризаційної комісії ГУ МВС України в місті Києві комісія здійснила перевірку наявності на складі сектору озброєння управління матеріального забезпечення товарно-матеріальних цінностей і звірила фактичну наявність їх з обліковими даними.
Нестача встановлена у матеріально відповідальної особи - старшого прапорщика СО УМЗ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_2 .
Відповідно до даних бухгалтерського обліку та номенклатурних номерів установлена нестача 28 найменувань у кількості 4 904 одиниць на суму 2 520, 9 тис. гривень.
Комісія розглянула матеріали повної інвентаризації вогнепальної, холодної та учбової зброї, бойових, холостих, спеціальних та учбових боєприпасів, оптичних приладів, інженерного озброєння та іншого майна сектору озброєння та запропонувала за фактами нестачі провести службове розслідування.
Відповідно до пояснення начальника сектору озброєння ОСОБА_3 , який відповідає за контроль в органах та підрозділах ГУ МВС України в місті Києві по лінії організації обліку та збереження майна, майно видано за вказівкою начальника управління матеріального забезпечення ГУ МВС України в місті Києві Мусієвича А.А. підрозділам УМВС в Херсонській області, управлінню громадської безпеки ГУ МВС України в місті Києві, полку міліції особливого призначення «Беркут» у період з 18.02.2014 по 20.02.2014.
Начальник складу сектору озброєння ОСОБА_1 пояснив, що за вказівкою начальника сектору озброєння ОСОБА_3 майно було видано в період з 18.02.2014 по 20.02.2014 спецпідрозділу «Беркут», підпорядкованого УМВС в Херсонській області та управлінню громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві.
Відповідальна особа за видачу без документів майна військового призначення - начальник управління матеріального забезпечення ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 , який відповідно до функціональних обов`язків, затверджених заступником начальника ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 , безпосередньо очолював сектор озброєння.
Відповідно до наказу ГУ МВС України в місті Києві від 17.06.2014 № 469 посада начальника управління матеріального забезпечення - полковника міліції ГУ МВС України в місті Києві скорочена.
З огляду на зазначене, взяти пояснення у полковника міліції ОСОБА_4 було не можливо.
Також відповідальний за майно військового призначення начальник сектору озброєння ОСОБА_3 , який згідно з зазначеними функціональними обов`язками, відповідає за зберігання озброєння на складах поточного забезпечення, та начальник складу сектору озброєння ОСОБА_1 , з яким укладено договір про повну матеріальну відповідальність, та який бере на себе збереження, довірених йому установою, матеріальних цінностей.
Таким чином, в порушення п. 9 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2008 № 141, здійснювалась видача без документів майна військового призначення.
(Протокол засідання комісії, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у додатку №7 до акта).
Комісією, визначеною наказом від 25.07.2014 № 606, проведено інвентаризацією в підрозділах ГУ МВС України, якою встановлено наступне:
- у спеціальному батальйоні судової міліції (далі - СБСМ) у матеріально відповідальної особи - заступника командира батальйону ОСОБА_7 установлена нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 3,5 тис. гривень. За фактами нестачі проведено службове розслідування у висновку службового розслідування зазначено, що слід вирішити питання про списання засобів. Нестачі озброєння не встановлено;
- у полку міліції спеціального призначення також установлена нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 56,9 тис. грн.
За фактами нестачі проведені службові розслідування.
У висновку службових розслідувань зазначено, що слід вирішити питання про списання засобів. Нестачі озброєння не встановлено.
Зважаючи на те, що дозвіл на списання дає Департамент матеріального забезпечення МВС України, ГУ МВС України в місті Києві направило листом від 26.03.2014 № 21/564 до МВС України узагальни матеріали проведеної інвентаризації.
Дозвіл на списання ГУ МВС України від МВС України станом на 12.08.2014 ще не отримало, тому товарно-матеріальні цінності перебувають в обліку ГУ МВС України в місті Києві."

Відповідачем зазначені факти не заперечуються.

Відповідно до преамбули Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995, відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Пунктом 1 зазначеного Положення встановлено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. До військовослужбовців належать: солдати, матроси, сержанти, старшини строкової військової служби і ті, які проходять військову службу за контрактом, курсанти (слухачі) військово-навчальних закладів, жінки, які проходять військову службу за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу, прапорщики, мічмани і офіцери Збройних Сил України, Прикордонних військ України, військ Цивільної оборони, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України, Служби безпеки України, військ внутрішньої та конвойної охорони Міністерства внутрішніх справ України, а також призвані на збори військовозобов`язані. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктом 17 зазначеного Положення встановлено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Відповідно до пункту 21 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995, у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування завданої шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Пунктом 7 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" встановлено, що органу державного фінансового контролю, зокрема, надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною другою статті 15 зазначеного Закону встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Відповідно до пункту 2 листа - вимоги № 08-17/1405 від 18.08.2014 відповідача було зобов`язано визначити розмір шкоди та відобразити її у бухгалтерському обліку ГУ МВС України в місті Києві та стягнути із відповідальних осіб матеріальну шкоду, відповідно до Положення про і матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995.

Відповідачем правомірність зазначеної вимоги не заперечувалась, водночас, в судовому засіданні та в письмових запереченнях він посилався на те, що зважаючи на те, що дозвіл на списання дає Департамент матеріального забезпечення МВС України, листом від 26.03.2014 № 21/564 до Міністерства внутрішніх справ України було направлено узагальнені матеріали проведеної інвентаризації та 07.11.2014 повторно було надіслано лист № 1/8365-Тр до Департаменту матеріального забезпечення МВС України про надання дозволу на списання з обліку майна за номенклатурою служби озброєння, у відповідь на який Департаменту матеріального забезпечення листом № 25/1/7-7463 від 14.11.2014 повідомив про те, що за фактами втрат зброї та боєприпасів слідчими органами відкриті кримінальні провадження та списання зброї та боєприпасів може бути проведено після надходження в ДМЗ МВС України відповідних постанов судових або слідчих органів. При цьому відповідач зазначив про те, що в Генеральній прокуратурі України по зазначеним обставинам триває досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000228 від 22.01.2014 з метою встановлення винних осіб.

Бухгалтерських документів та документів складання яких передбачено нормами Положення про і матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995, відповідачем на підтвердження виконання пункту листа - вимоги 2 № 08-17/1405 від 18.08.2014 суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Таким чином, у суду відсутні докази на підтвердження факту виконання відповідачем пункту 2 листа - вимоги № 08-17/1405 від 18.08.2014.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб`єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб`єктом владних повноважень, покладено обов`язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на зазначене у суду відсутні підстави для висновку про те, що позивачем було виконано пункт 2 № листа - вимоги №08-17/1405 від 18.08.2014.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю, зокрема, надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Керуючись вимогами статей 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Головне Управління МВС України в м. Києві виконати вимогу Державної фінансової інспекції України №08-17/1405 від 18.08.2014:

- визначити розмір шкоди та відобразити її у бухгалтерському обліку ГУ МВС України в місті Києві відповідно до вимог розділу IV Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995;

- стягнути із відповідальних осіб матеріальну шкоду, відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов