Справа № 826/4204/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4204/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

за участю:
позивачаОСОБА_5
представника відповідачаШовкуна С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування пункту наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив: визнати протиправними дії керівництва відповідача; скасувати пункт 1 наказу від 26 січня 2015 року №30 "Про результати службового розслідування", як такий, що суперечить вимогам законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26 січня 2015 року №30 "Про результати службового розслідування" в частині накладення на ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання з'явився представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач до суду з'явився, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26 січня 2015 року №30 "Про результати службового розслідування" за порушення статей 11, 17, 36, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з пунктом "в" пункту 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підполковника ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана".

На час прийняття оскаржуваного наказу ОСОБА_5 обіймав посаду коменданта Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України, яка виконує завдання зокрема щодо організації та забезпечення охорони, оборони, пропускного і об'єктового режиму на об'єктах Адміністрації Держприкордонслужби України відповідно до вимог керівних документів з цих питань; організації всебічного забезпечення діяльності Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до керівних документів за встановленими нормами; організації та ведення роботи щодо забезпечення реалізації проектів міжнародної технічної допомоги в інтересах органів прикордонної служби України.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що дисциплінарне стягнення накладено на ОСОБА_5 за результатами службового розслідування за фактом виявлених несправностей землекопних машин ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т-150.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом виявлених несправностей землекопних машин ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т-150, затвердженого т.в.о. Голови Державної прикордонної служби України Серватюком В.М. 05 січня 2015 року встановлено, що представником Міністерства оборони США передано Державній прикордонній службі України в особі коменданта Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України - ОСОБА_5 землекопні машини (ПЗМ) на базі екскаватора ХТЗ Т-150 в кількості 2 одиниць, що підтверджується актом прийняття-передачі основних засобів від 16 вересня 2014 року №86.

Разом з тим, зазначено, що у зв'язку із поверхневим, формальним підходом з боку посадових осіб Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України в ході прийому-передачі інженерної техніки не було визначено реальний стан техніки, яка приймалась, та не встановлено можливості її використання за призначенням; зазначене призвело до направлення до Донецького та Харківського прикордонного загонів не готової до використання за прямим призначенням техніки та такої, що потребує ремонту, а також зазначення невірних облікових даних у фінансовій та іншій документації, що потребує внесення змін в усі облікові дані.

У зв'язку із цим на позивача, який очолював комісію Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України, якою здійснювалося приймання техніки та складався акт приймання-передачі основних засобів, накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Вважаючи таке рішення суб'єкта владних повноважень незаконним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, при цьому виходив з того, що вина ОСОБА_5 та факт невиконання (неналежного виконання) ним своїх службових обов'язків або порушення військової дисципліни, що призвели до несправностей землекопних машин ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т-150, не доведено, крім того, висновки Адміністрації Державної прикордонної служби України про порушення ОСОБА_5 статей 11, 17, 36, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України нормативно та документально не підтверджуються, а тому накладення на ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення є протиправним.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає такий висновок помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стаття 45 Дисциплінарного страту передбачає, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов'язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року №111 (далі по тексту - Інструкція № 111).

Відповідно до пункту 6 Інструкції № 111 підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з'ясування обставин, за яких вони сталися.

Згідно з пунктом 9 цієї Інструкції службові розслідування можуть призначатися наказом Адміністрації Держприкордонслужби України. У цьому разі Голова Державної прикордонної служби України чи його заступники можуть доручити проведення службового розслідування як групі Адміністрації Держприкордонслужби України, так і посадовим особам підпорядкованих органів Державної прикордонної служби України, у яких скоєно правопорушення, сталася подія, що потребують розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування призначене наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 10.12.2014 № 491 «Про проведення службового розслідування за фактом виявлених несправностей землекопних машин» з метою встановлення обставин та причин щодо виявлення Донецьким та Харківським прикордонними загонами Східного регіонального управління несправностями, що не дозволяють подальшу експлуатацію землекопних машин ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т-150, які були отримані Окремою комендатурою охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України в рамках міжнародної технічної допомоги.

Згідно з пунктом 17 Інструкції розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв'язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов'язків.

Відповідно до пункту 18 Інструкції № 111 за результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім положень, визначених пунктом 17 цієї Інструкції, обов'язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення; які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено кожним із військовослужбовців; обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; висновок щодо наявності чи відсутності в діянні військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення та в чому воно (за наявності такого) полягало; пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності правами відповідного начальника (командира) без зазначення конкретного виду стягнення; інші заходи, які пропонується здійснити для усунення причин правопорушення та умов, що йому сприяли; дата складання висновку.

Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов'язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази.

Судом правильно встановлено, що дисциплінарне стягнення накладено на ОСОБА_5 за результатами службового розслідування за фактом виявлених несправностей землекопних машин ПЗМ, отриманих Окремою комендатурою охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України в рамках міжнародної технічної допомоги, відповідно до акта прийняття-передачі основних засобів від 16 вересня 2014 року №86.

В ході службового розслідування встановлено, що приймання зазначеної техніки формально здійснювалося в комісійному порядку: наказом коменданта Окремої комендатури охорони і забезпечення Держприкордонслужби України від 10 грудня 2013 року № 524-АГ (копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 99-112) було визначено персональний склад комісії зазначеної комендатури, яку було уповноважено здійснювати зазначені заходи.

Так, зі змісту вказаного Наказу 524-АГ вбачається, що для визначення залишкової вартості майна з урахуванням кон'юнктури ринку, витрат, пов'язаних з маркетингом і транспортуванням металобрухту створено комісію, головою якої призначено підполковника ОСОБА_5 (а.с. 106).

16.09.2014, під час офіційного прийому техніки - 2 одиниць ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т-150, складено акт прийняття - передачі основних засобів № 86 від 16.09.2014 року.

Типова форма такого акта затверджена наказом Головного управління Державного казначейства України та Державного комітету статистики України від 2 грудня 1997 р. № 125/70 «Про затвердження типових форм з обліку та списання основних засобів, що належать установам і організаціям, які утримуються за рахунок державного або місцевих бюджетів та Інструкції з їх складання», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 грудня 1997 р. за № 612/2416.

Всупереч вимогам названої Інструкції, як встановлено під час службового розслідування та підтверджується наявними у справі матеріалами, акт містить недоліки:

не вказано інвентарний номер зазначеної техніки (в колонці № 8);

не вказано знос (в колонці № 9);

рік випуску вказано «2014» що, як встановлено розслідуванням, не відповідає дійсності (в колонці № 10);

в розділі «коротка характеристика об'єкта» не вказано заводського номеру, номеру кузова, шасі тощо; в розділі «результати випробування об'єкта» зазначено, що зазначений об'єкт - «новий», хоча в наслідок перевірок та випробувань встановлено, що зазначена техніка не є новою та потребує додаткового ремонту, а також встановлено, що зазначена техніка випробовувалась без використання спеціальної програми, використання якої передбачено Інструкцією про порядок залучення, отримання, обліку, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги в Державній прикордонній службі України, затвердженої казом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.12.2009 № 960 (додаток № 8) та відноситься, відповідно до пункту 7.1 розділу 7 Наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 08.11.2004 року №818 «Про затвердження Інструкції про визначення норм напрацювання (строків служби) до ремонту і списання автомобільної техніки, автомобільного та бронетанкового майна ДПСУ», щонайменше до III категорії, про що складені акти технічного стану;

не вказано представника установи вищого рівня;

не вказано представників донора або виконавця.

Судова колегія звертає увагу, що вказаний акт від 16.09.2014 № 86 (а.с. 128) підписано лише чотирма членами комісії та головним бухгалтером, водночас даний акт затверджено ТВО Командира Окремої комендатури охорони і забезпечення Держприкордонслужби України підполковником ОСОБА_5

Поряд з цим, під час службового розслідування встановлено, що у зазначеному акті прийняття-передачі основних засобів невірно вказано модифікацію даної інженерної техніки а саме зазначено ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т -150, замість - ПЗМ - 2, чим вона фактично є, враховуючи відомості наведені на бирці даної техніки в кабіні водія, де зазначено, що це «ПЗМ-2», та вказані заводські номери (додатки №№ 44 та 56). Згідно з поясненнями відповідача, базовою машиною «ПЗМ» являється колісний трактор КТ - 125, а базовою машиною для «ПЗМ - 2» колісний тягач Т-155, крім того в «ПЗМ» для риття траншей використовуються «ківшики», а в «ПЗМ - 2» зубці.

На думку судової колегії, зазначені вище обставини, встановлені у ході службового розслідування, беззаперечно свідчать про порушення позивачем положень нормативних актів при організації та прийманні техніки в Окремій комендатурі охорони і забезпечення, яку очолював позивач, тобто під час виконання безпосередньо покладених на нього обов'язків.

Крім того, судова колегія враховує, що власне ОСОБА_5, як керівник Окремої комендатури охорони та забезпечення Держприкордонслужби 24.12.2014 видав наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 707-АГ, копія якого міститься у матеріалах справи, згідно з яким, встановлено факт порушення у ввіреному йому органі порядку прийняття, постановки на облік та передачі полкових землерийних машин ПЗМ-2 (преамбула наказу), а винні особи - підлеглі ОСОБА_5, притягнуті ним до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення їм стягнення у вигляді «догани».

Таким чином, факт порушення при організації та прийманні техніки в Окремій комендатурі охорони і забезпечення, яку очолював позивач підтверджується наявними у справі матеріалами, в тому числі наказом самого позивача.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено вину ОСОБА_5 та факту невиконання (неналежного виконання) ним своїх службових обов'язків, що призвели до несправностей землекопних машин ПЗМ на базі екскаватора ХТЗ Т-150, оскільки вина позивача полягає не у виникненні несправностей у названих машинах, а у прийнятті несправної техніки, хоча акт прийняття-передачі основних засобів від 16.09.2014 №86 складено, підписано комісією та затверджено позивачем без застережень, а також несвоєчасному виявленні таких несправностей, при цьому, як в ході проведеного службового розслідування, так і виходячи із наявних у справі матеріалів, вказані обставини знайшли своє підтвердження.

Водночас, на думку колегії суддів не відносяться до предмета доказування у даній справі обставини відносно того, коли саме мале місце несправності ПЗМ-2, та що ці несправності сталися саме з вини ОСОБА_5, оскільки дисциплінарне стягнення застосоване до позивача з інших підстав.

Також, судова колегія вважає, що не відповідає обставинам справи висновок суду попередньої інстанції, стосовно незазначення відповідачем конкретних неправомірних дій або бездіяльності позивача, ступінь його провини, та вимоги законів та інших нормативно-правових актів, які було порушено позивачем.

Зі змісту оскаржуваного пункту 1 наказу від 26.01.2015 № 30-АГ вбачається, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана" за порушення статей 11, 17, 36, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з пунктом "в" пункту 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вказані положення стосуються як загальних обов'язків військовослужбовців, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок, так і те, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень, також цими нормами закріплено відповідальність командира за стан і збереження техніки, пального та інших матеріальних засобів, з огляду на те, що саме на командира покладено обов'язок забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів.

Поряд з цим, у акті службового розслідування встановлено факт порушення позивачем вимог розділу 6 Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ, що затверджено наказом Міністерства фінансів України № 611 від 26.06.2011 зареєстрованим в Мін'юсті 18.07.2011 за №1214/23746), «Тимчасового положення з бухгалтерського обліку в Державній прикордонній службі України», що затверджена наказом Держкомкордон № 555 від 12.09.2001 року, а також - розділу 4 Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку на 2014 рік в Окремій комендатурі охорони і забезпечення, що затверджене наказом Коменданта Окремої комендатури охорони і забезпечення №524-аг від 10.12.2013 року (додаток № 11) та Інструкції про порядок залучення, отримання, обліку, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.12.2009 року № 960 (додаток № 8).

Вказані порушення, як вбачається з висновку службового розслідування, встановлені у зв'язку із прийняттям несправної техніки, постановленням такої техніки на бухгалтерський облік, несвоєчасним виявленням зазначених несправностей, та складенням акту прийняття-передачі основних засобів від 16.09.2014 №86 із порушенням вимог щодо його складення.

Таким чином, як з наявних у справі матеріалів службового розслідування, так і з оскаржуваного наказу № 30-АГ, вбачається, що відповідачем визначено, яким чином і які саме вимоги чинного законодавства порушив позивач, а також у чому полягає його вина під час приймання техніки в Окремій комендатурі охорони і забезпечення, яку очолював ОСОБА_5, про що зазначалося вище.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що у позивача під час проведення службового розслідування було відібрано пояснення (а.с. 88-91), в яких позивач виклав власну позицію щодо обставин, відносно яких проводилося зазначене розслідування, поряд з цим, позиція суду першої інстанції відносно відсутності у висновку службового розслідування заперечень, заяв та клопотань ОСОБА_5 та мотивів їх відхилення, що свідчить про порушення порядку проведення розслідування, не може бути визнана обґрунтованою, зважаючи на те, що наявними у справі матеріалами не підтверджується факт подання ОСОБА_5 заперечень, заяв та клопотань під час проведення службового розслідування.

Підсумовуючи викладене, судова колегія вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення (у частині, яку оспорює позивач).

Апеляційний суд виходить з того, що матеріалами службового розслідування та наявними у справі доказами підтверджуються обставини порушення позивачем вимог чинного законодавства, що полягають, зокрема, у тому, що позивачем під час прийняття техніки не було визначено її реальний стан та не встановлено можливості її використання за призначенням. При цьому, позивач, керівник комісії Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України, якою здійснювалося приймання техніки, безпосередньо несе за це відповідальність. Зазначене призвело до направлення до Донецького та Харківського прикордонного загонів не готової до використання за прямим призначенням техніки та такої, що потребує ремонту, а також зазначення невірних облікових даних у фінансовій та іншій документації, що потребує внесення змін в усі облікові дані.

Також, колегія суддів враховує, що акт прийняття-передачі основних засобів від 16.09.2014 №86, складено з численними порушеннями вимог до складення такого акта, а також підписано лише чотирма членами комісії.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що вимоги позивача про скасування наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26 січня 2015 року №30 "Про результати службового розслідування" в частині накладення на ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення, задоволенню не підлягають.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та спростовуються доводами апеляційної скарги, у зв'язку із чим остання підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене за невідповідності висновків суду обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування пункту наказу - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст постанови виготовлено 22 червня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.