Справа № 806/109/13-а
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Житомир справа № 806/109/13-a

категорія 5.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання бездіяльності та дій незаконними,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС про визнання бездіяльності та дій незаконними. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2012 року зобов'язано повернути ОСОБА_1 вилучені транспортні засоби марки: "Subaru Impresa WRX Turbo" д.н.з.НОМЕР_1 i "Subaru Forester XT Turbo auto" д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_2. Проте, на момент звернення, у 2013 році до Житомирського окружного адміністративного суду, відповідач не вчинив жодних дій щодо повернення зазначених транспортних засобів та причепу, а саме не повідомив час та місце де можна їх отримати. Крім того, зазначив, що після отримання вказаної постанови, сплатив штраф у повному обсязі, тим самим виконав вимоги Богунського районного суду м. Житомира. Також вважає, що відповідач навмисно не вчиняв жодних дій щодо повернення вилучених транспортних засобів з метою отримання більшої плати за їх розміщення на території митниці. Одночасно позивач зазначає, що на його думку і саме нарахування плати за розміщення вилучених транспортних засобів на території митниці є протиправним.

Представники сторін просили справу розглянути у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2012 року громадянами Польщі ввезено на митну територію України транспортні засоби "Subaru Impresa WRX Turbo" д.н.з.НОМЕР_1 i "Subaru Forester XT Turbo auto" д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_2., в зв'язку з чим вказані транспортні засоби знаходились під митним контролем відповідача.

У той же день митницею щодо ОСОБА_1 було складено протокол № 0264/101000001/2012 про порушення митних правил за статтею 336 Митного Кодексу України (у редакції 2002 року), а транспортні засоби вилучено та передано на зберігання на склад ТОВ "Житомир-Термінал-Сервіс".

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 336 МК України (у редакції 2002 року) за неправомірні операції з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, зміну їх стану, користування та розпорядження ними та застосовано до нього штраф в розмірі 850 грн., а також вказано, що вилучені транспортні засоби вирішено повернути власнику. Зазначене рішення суду набрало законної сили 31.07.2012 року.

12.10.2012 року та 27.11.2012 року ОСОБА_1 звертався до митниці із заявами про повернення автомобілів, вилучених 25.05.2012р., мотивуючи тим, що постановою Богунського районного суду м. Житомира автомобілі вирішено повернути власнику та тим, що він є власником транспортних засобів.

Листами від 22.10.2012р. та 11.12.2012р. Митниця проінформувала позивача про необхідність оплатити витрати, пов'язані із зберіганням автомобілів, та надати документи, що підтверджують право їх власності.

Статтею 238 МК України обумовлено, що обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання на складі цього органу підлягають товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені та товари, вилучені як безпосередні предмети порушення митних правил.

Відповідно до статті 239 МК України порядок роботи складу органу доходів і зборів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товари, заявлені у різні митні режими, повинні зберігатися на складах митних органів окремо, з дотриманням порядку, встановленого цим Кодексом для відповідних митних режимів.

Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі митного органу, за рішенням керівника митного органу або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися митними органами на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі митного органу.

Крім того, у статті 243 МК України зазначено : якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися.

За приписами п.п.10 п.2 Порядку справляння плати за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 29 липня 2008 року N 821 у редакції на час набрання законної сили постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2012 року) видача зі складу митного органу товарів і транспортних засобів їх власникам або вповноваженим особам здійснюється лише після їх митного оформлення та внесення плати відповідно до законодавства.

Крім того, п.п.1,2 п.3 зазначеного Порядку визначено, що плата за зберігання товарів і транспортних засобів, вилучених за справою про порушення митних правил, на складах митних органів справляється, якщо згідно із судовим рішенням порушника визнано винним, а вилучені за справою товари та транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Розрахунковий строк зберігання для нарахування плати в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням за справою про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів і транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі.

У подальшому, станом на день звернення позивача до митного органу із заяви про повернення вилучених автомобілів, дійсно, зазначений порядок втратив чинність та Наказом Міністерства від 15.06.2012, № 731 було затверджено "Розміри відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів" , однак самі розміри визначені як у Порядку справляння плати за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів так і у новому наказі не змінилися та були ідентичними, тому у суду немає підстав ставити під сумнів розмір плати за розміщення вилучених транспортних засобів на території митниці.

Згідно п.9.1. і 10.3.2, 10.3.3 Порядку роботи складу митного органу затвердженого Наказом Мінфіну від 30.05.2012 №627 вважається зберіганням на складі митного органу та ст.242 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, на підставі відповідного звернення особи лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів, а при вивезенні (поверненні) за межі митної території України товарів, щодо яких винесено судове рішення про повернення їх власнику та накладення на нього адміністративного стягнення, до відповідного звернення громадянин також додає копію документа (документів), що підтверджує (підтверджують) відшкодування цих витрат у справі про порушення митних правил та сплату штрафу (при застосуванні його як виду стягнення).

Зі змісту листів Житомирської митниці 22.10.2012р. та 11.12.2012р. вбачається, що ОСОБА_1 були роз'яснені умови видачі транспортних засобів зі складу митного органу, передбачені чинним законодавством України.

Слід відмітити, що наявними у матеріалах справи копіями договорів підтверджується, що зберігання транспортних засобів, вилучених у позивача, до моменту їх повернення йому здійснювалося ТОВ "Житомир-Термінал-Сервіс" на підставі договору відповідального зберігання від 01.02.2012, а в подальшому ТОВ "БРВ-Україна" на підставі договору відповідального зберігання від 01.02.2013 року зі змінами від 03.06.2013 року.

На думку суду наведені обставини свідчать, що вилучені транспортні засоби у відповідності до норм чинного законодавства зберігалися відповідачем на складі митного органу.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що на момент першого звернення до митниці з відповідною заявою 12.10.2012 року позивач митне оформлення транспортних засобів не здійснював, витрати на їх зберігання на складі митниці не сплатив, право власності на них будь-якими документами не підтвердив.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 став власником спірних транспортних засобів лише 07.06.2012р., про що зазначено в свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів виданих від 13.11.2012р., які в подальшому були надані митного органу разом зі зверненням 27.11.2012 року, проте при цьому позивач відмовився від сплати витрат за зберігання на складі митниці, а також не здійснив їх митне оформлення та не заявив про майбутнє вивезення з митної території України.

Наявними у матеріалах справи копіями квитанцій підтверджується, що позивач оплатив витрати, пов'язані із зберіганням автомобілів лише 18.09.2013 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були всі правові підстави для нарахування витрати пов'язанах із зберіганням автомобілів, а тому на думку суду відповідач діяв на підставі, в межах наданих повноважень, відповідно до норм чинного законодавства, та у спосіб визначений законом у зв'язку з чим, слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева