Справа № 825/1099/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/37168/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Чернігівського обласного центру зайнятості на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії Чернігівського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті йому грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів та зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити вказані кошти.

На обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII) йому як державному службовцю в разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років має бути виплачена грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірними дії Чернігівського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті ОСОБА_4 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів. Зобов'язано відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_4 грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2013 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 20 лютого 2013 року № 38-к ОСОБА_4 звільнено з посади директора Бахмацького районного центру зайнятості на підставі пункту 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України за станом здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Відповідно до статті 44 КЗпП України позивачеві виплачено вихідну грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати.

На час звільнення ОСОБА_4 мав загальний стаж роботи понад 42 роки, в тому числі 22 роки 8 місяців та 17 днів стажу державної служби. Позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області та з 21 лютого 2013 року одержує пенсію за віком згідно Закону № 3723-XII.

Звернувшись до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, ОСОБА_4 було відмовлено у зв'язку з тим, що його звільнено з роботи з інших підстав, ніж визначено статтею 37 Закону 3723-XII.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що необхідними умовами для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів є вихід на пенсію державного службовця та наявність не менше 10 років стажу державної служби.

Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з частиною 13 статті 37 Закону № 3723-XII державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII, крім загальних підстав, передбачених КЗпП України, державна служба припиняється у разі досягнення державним службовцем граничного віку проходження держслужби (для жінок 55 років згідно зі статтею 23 цього ж Закону), що по суті є виходом на пенсію.

Водночас статтею 38 КЗпП України вихід на пенсію визначається як підстава для розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Норми Закону № 3723-XII, якими врегульовані питання пенсійного забезпечення державних службовців, не передбачають права на достроковий вихід на пенсію чи скорочення пенсійного віку.

Разом із тим така можливість передбачена Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-XII (далі - Закон № 3721-XII), який визначає основні засади державної політики щодо ветеранів праці, інших громадян похилого віку і спрямований на формування в суспільстві гуманного, шанобливого ставлення до них і забезпечення їх активного довголіття.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону № 3721-XII особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема, у зв'язку із виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків 25 років, для жінок 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, передбачена пунктом 2 частини 1 статті 40 КЗпП України як окрема підстава розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення за цим пунктом допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до статті 44 КЗпП України працівнику виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Отже, підставою для звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України не є вихід працівника на пенсію.

Таким чином, законами № 3721-XII і № 3723-XII врегульовані різні суспільні відносини: норми Закону № 3721-XII спрямовані на реалізацію державної політики щодо ветеранів праці та громадян похилого віку, а нормами Закону № 3723-XII врегульовано професійну діяльність державних службовців щодо практичного виконання завдань і функцій держави і цей Закон є спеціальним у згаданих правовідносинах.

Системний аналіз вищезгаданих норм права з урахуванням відмінності відносин, які ці норми регулюють, дає підстави вважати, що право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів мають державні службовці, державна служба яких припинена у зв'язку з виходом на пенсію. У разі ж припинення службово-трудових відносин у зв'язку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я державному службовцю виплачується вихідна допомога, передбачена статтею 44 КЗпП.

Водночас 26 листопада 2013 року Конституційний Суд України у справі № 1-14/2013 прийняв Рішення № 11-рп/2013 та надав висновки щодо офіційного тлумачення положення частини 13 статті 37 Закону № 3723-XII у системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини 1, частини 2 статті 40 КЗпП, статті 21 Закону № 3721-XI, у якому зазначив, що грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, в тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині 13 статті 37 Закону № 3723-XII не встановлено.

Тобто, грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тому розірвання трудового договору з державним службовцем з підстав, визначених частиною 1 статті 40 КЗпП, не може нівелювати право державного службовця на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років.

Отже, у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України.

Статтею 69 цього Закону визначено, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З урахуванням зазначених норм права та обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності у позивача правових підстав на отримання грошової допомоги в розмірі, передбаченому частиною 13 статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Чернігівського обласного центру зайнятості - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.