Справа № 817/1733/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 817/1733/15

24 червня 2015 року м. Рівне

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Кравчук Т.О., розглянувши позовну заяву

Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"
доМіністерствА юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України)
проскасування постанови
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) про скасування постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника від 29.05.2015 року, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С.

Відповідно до статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

У статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України наведені вимоги до позовної заяви. Зокрема, згідно з пунктом 3 частини першої цієї статті у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) відповідача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

За змістом позовної заяви (вх. №10695/15 від 23.06.2015 року) позовні вимоги позивача звернені до державного виконавця з приводу вчинення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби визначені статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачами у справах цієї категорії відповідно до частини третьої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 3 Закону України від 24.03.1998 року №202/98-ВР "Про державну виконавчу службу" органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Такий висновок відповідає правовій позиції, зазначеній в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3.

Виходячи з того, що відповідачем у справі адміністративної юрисдикції є суб'єкт владних пововажень, до якого звернена вимога позивача (пункт 9 частини першої статті 3 Кодесу адміністративного судочинства України), та враховуючи подання позовної заяви про оскарження дій та рішення (постанови) державного виконавця, зазначення у цій же позовній заяві у якості відповідача Міністерства юстиції України не узгоджуються із юридичною практикою відповідної категорії справ.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання. Згідно з частиною 7 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом. Частиною 2 статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повноваження законних представників підтверджуються документами, які стверджують займану ними посаду.

Проте, всупереч наведеним нормам, позивачем до позовної заяви не додано документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_3, як не додано і доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Так, згідно вимог частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Разом з тим, пунктом шостим частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві зазначається перелік документів та інших матеріалів, що додаються, які, відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, подаються відповідно до кількості відповідачів у справі.

Згідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Суд зазначає, що до позовної заяви (вх. №10695/15 від 23.06.2015 року) позивач додав ксерокопію оскаржуваної постанови державного виконавця в одному екземплярі, що самостійно не обгрунтовує позовні вимоги. Будь яких доказів на підтвердження обставин, що обгрунтовуюь позовні вимоги, позивач до позовної заяви не додав та не заявив відповідного клопотання суду про їх витребування.

Також, відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові висновки щодо порядку сплати судового збору викладені у Довідці про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір", яка доведена до відома судів відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Так, відповідно до висновків, платіжні документи про сплату судового збору (квитанція чи платіжне доручення) подаються до суду тільки в оригіналі.

Однак, позивачем при поданні адміністративного позову (вх. №10695/15 від 23.06.2015 року) додано лише ксерокопію платіжного доручення №2567 від 22.06.2015 про сплату судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп., та ксерокопію платіжного доручення від 22.06.2015 №2568 на суму 121 грн. 80 коп. за розгляд клопотання про забезпечення позову. Слід додати, що аналогічні ксерокопії додані позивачем до позовної заяви у справі №817/1731/15, яку також передано до провадження судді Кравчук Т.О., в той час як процесуальний закон не дозволяє сплату суми судового збору за подання декількох, у тому числі аналогічних за змістом, позовних заяв до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів сплати суми судового збору.

Крім того, згідно з частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України особа може звернутися до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів в межах строку, встановленого процесуальним законом. В силу положення частини третьої цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав свобод чи інтересів.

Однак, до позовної заяви позивач не додав доказів реалізації права на звернення до адміністративного суду в межах встановлених процесуальним законом строків (письмові відмітки про дату отримання оскаржуваної постанови державного виконавця, копію поштового конверта з відтиском дати на поштовому штемпелі тощо), як не повідомив будь-яких обставин щодо отримання оскаржуваного рішення для визначення початку перебігу строку на звернення до суду, враховуючи те, що оскаржувана постанова датована 29.05.2015 року, в той час як позивач звернувся до суду лише 23.06.2015 року, у позовній заяві не зазначив жодних обставин з приводу пропуску строку звернення до суду та не заявив суду відповідного клопотання для визнання судом причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду позовної заяви із визначенням належного відповідача по справі, оригіналів платіжних доручень про сплату судового збору, документів на підтвердження повноважень директора, а також належних доказів підтвердження часу (дня), з якого позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а саме доказів отримання копії оскаржуваної постанови, якими можливо встановити відповідну дату.

Для усунення недоліків судом встановлюється строк до 08 липня 2015 року.

Керуючись статтею 108, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) про скасування постанови від 29.05.2015 року, - залишити без руху.

Встановити Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" строк для усунення недоліків позовної заяви - до 08 липня 2015 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась з позовом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кравчук Т.О.