Справа № 815/2105/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року 10год.40хв. м. Одеса Справа № 815/2105/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю представників: позивача ОСОБА_1 відповідача Панфілової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження про усунення порушень від 24.02.2015 року №02 винесене ГТУЮ в Одеській області в частині: надання документів, які підтверджують укладання у період з 15.06.2014 року по 15.07.2014 року із страховиком договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) за шкоду, заподіяну в наслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); укладання між арбітражним керуючим та відповідним суб'єктом господарювання договору щодо охорони (встановлення охоронної сигналізації) офісу (контори) за адресою: АДРЕСА_1; надання оригіналів (для огляду) та копій документів, витребуваних вимогами комісії з проведення перевірки від 08.09.2014 року та від 11.09.2014 року, а саме балансів ТОВ «Гранит К» (оригіналу), ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» (оригіналу) за формами №№1, 2 (№1-м, 2-м), виписок по рахункам ФОП ОСОБА_4 та ППФ «Вікторія С» за період з 04.09.2013 року по 03.09.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відносно позивача ГУЮ в Одеській області було проведено плановий захід контролю з 04.09.2014 року по 15.09.2014 року який було подовжено до 05.12.2014 року за результатом якого оформлено довідку про результат перевірки діяльності арбітражного керуючого від 05.12.2014 року №44 та акту планової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 16.12.2014 року №68. На підставі вказаного акту було винесено розпорядження про усунення порушень від 24.02.2015 року №02 у якому зазначені порушення та вирішено у термін до 10 квітня 2015 року їх усунути. 20.03.2015 року позивач звернувся до ГТУЮ в Одеській області з запитом, щодо надання роз'яснення з приводу виконання деяких вимог зазначених у розпорядженні та станом на 08.04.2015 року відповіді не отримав. Проте позивач вважає дані вказані у розпорядженні неправомірним та які не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та надав заперечення у письмову вигляді проти позову, які мотивовані тим, що під час проведення планової перевірки комісією управління юстиції встановлено, що арбітражним керуючим порушено вимоги ч.1, 2, ст. 110 Закону №4212-VІ, а саме: професійні ризики діяльності арбітражного керуючого не були застраховані; порушено вимоги п.6.7 розділу VІ Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15.03.2013 року №447/15, а саме: арбітражним керуючим не встановлена охорона сигналізація контори арбітражних керуючих, призначена для здійснення захисту від несанкціонованого проникнення; ч.1, ст. 106 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», абз. 4, п. 3.4, п.4.3 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого Наказом МУЮ від 27.06.2013 року №1284/5, а саме не надано особам, уповноваженим проводити перевірку (комісії), документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. В зв'язку з чим, дисциплінарною комісією не було встановлено невідповідність висновків акта планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 16.12.2014 року №68 вимогам законодавства..

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що в період з 04.09.2014р. по 05.12.2014р. Головним управлінням юстиції в Одеській області був проведений плановий захід контролю - планова виїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1.

За наслідками перевірки 05.12.2014р. була складена Довідка про результати перевірки (т.1, а.с. 37-131).

Після отримання та ознайомлення з довідкою позивач 11.12.2014р. подав відповідачу письмові заперечення разом з певними документами.

Розглянувши заперечення позивача перевіряючи склали акт планової виїзної перевірки №68 від 16.12.2014р. та на підставі висновків якого Головне територіальне управління юстиції в Одеській області 24.02.2015р. видало розпорядження №02 (т.1, а.с. 11-14) яким серед іншого вимагає від арбітражного керуючого ОСОБА_1 до 10.04.2015 року усунути встановлені порушення шляхом, серед іншого:

- надання документів, які підтверджують укладання у період з 15.06.2014р. по 15.07.2014р. із страховиком договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- укладання між арбітражним керуючим та відповідним суб'єктом господарювання договору щодо охорони (встановлення охоронної сигналізації) офісу (контори) за адресою: АДРЕСА_1;

- надати оригінали (для огляду) та копії документів, витребуваних вимогами комісії з проведення перевірки від 08.09.2014р. та від 11.09.2014р., а саме: - балансів ТОВ «Гранит К», ДП «Завод ім..В.О.Малишева» за формами №№1,2 (№№1-м,2-м), виписок по рахункам ФОП ОСОБА_4, та ППФ «Вікторія -С» за період з 04.09.2013р. по 03.09.2014р.

З вказаним вимогами позивач не погодився та оскаржив їх до суду.

Судом встановлено, що позивач має право та здійснює діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), що підтверджується копією свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 12.06.2013р. (а.с.9) на певних підприємствах та у фізичних осіб -підприємцях.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343-ХІІ від 14.05.2002р.(надалі Закон), наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 N 1284/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 р. за N 1113/23645) «Про затвердження Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)» (надалі Наказ №1284/5), Наказом від 15.03.2013 N 447/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 березня 2013 р. за N 431/22963) (надалі Наказ №447/5).

Наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 року №1707/5 затверджено Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відповідно до пп. 4.29 п. 4 якого Головне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань здійснює за дорученням Міністерства юстиції України контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Стаття 1 Закону України №2343 визначає арбітражного керуючого як - фізичну особу, призначену господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядника майна, керуючого санацією або ліквідатором з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесену до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України №2343 арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Згідно ч.14 ст.16 Закону процедура розпорядження майном вводиться господарським судом на строк, визначений частиною другою статті 22 цього Закону, одночасно з винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до стаття 22 Закону під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала.

На розпорядника майна покладені певні обов'язки, коло яких визначено у ч.3 ст.22 Закону, а саме:

- розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів;

- повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог;

- вживати заходів для захисту майна боржника;

- аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках;

- виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, - приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства;

- скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення;

- надавати державному органу з питань банкрутства відомості, необхідні для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено справу про банкрутство;

- надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника;

- не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість;

- брати участь у розробці плану санації у випадках, передбачених цим Законом, та за можливості проведення санації боржника розробити разом з боржником не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство план санації боржника та подати його на розгляд комітету кредиторів;

- виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону повноваження розпорядника майна припиняються з дня припинення провадження у справі про банкрутство, а також у разі затвердження господарським судом мирової угоди, призначення керуючого санацією або ліквідатора, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно ст..22 Закону розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків, передбачених цим Законом.

Призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

З дня винесення господарським судом ухвали про припинення повноважень керівника боржника або органів управління боржника керівник, повноваження якого припинені ухвалою господарського суду, зобов'язаний протягом трьох днів передати розпоряднику майна, а розпорядник майна прийняти бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.

З аналізу вказаних норм вбачається, що розпорядника майна та ліквідатор мають різні повноваження у процедурі банкрутства.

Суд оцінюючи обґрунтованість позовних вимог перевіряє дотримання відповідачем положень Закону України №2343-ХІІ та Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) встановленого Наказом №1284/5.

Згідно ст. 106 Закону України №2343 планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб'єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов'язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого; надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Як пояснив в судовому засіданні позивач стосовно пункту розпорядження щодо відсутності договору страхування в період з 15.06.2014р. по 15.07.2014р, то він не заперечує наявність даного факту, але він не згодний з тим, що дане порушення оформлене у формі Розпорядження, а не Припису, так як викладення його в розпорядженні вимагає від нього усунення цього порушення до певного терміну, тоді як він вже не може його усунути, так як цей час вже минув та порушення в такому разі повинно було бути оформлене Приписом.

Суд вважає обгрунтованим аргумент позивача щодо невірного обрання відповідачем форми документа в якому повинно бути викладене дане порушення з наступних підстав.

Як встановлено судом протягом періоду з 15.06.2014р. по 15.07.2014р. у позивача професійний ризик як арбітражного керуючого не був застрахований, що є порушенням ст..110 Закону України №2343.

Сторонами визнається, що перевірка розпочалась в вересні 2014р., а період протягом якого ризик не був застрахований (червень-липень 2014р.) вже минув, та договір страхування ризику на період який вже минув не може бути укладений.

Представник відповідача вважає, що ця вимога в розпорядженні - надання документів, які підтверджують укладання у період з 15.06.2014р. по 15.07.2014р. із страховиком договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є вимогою надати вказані документи в разі їх наявності, так як позивач міг їх й не надати під час перевірки.

Та суд вважає такі пояснення не логічними та хибними.

Згідно п.5.1 вказаного Наказу в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

Згідно п.6.1.-6.3 Наказу N 1284/5 арбітражний керуючий має право протягом п'яти робочих днів після складення Довідки надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії.

Орган контролю зобов'язаний протягом двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим заперечень щодо Довідки опрацювати надані арбітражним керуючим пояснення, зауваження, заперечення.

Комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого (додаток 6) (далі - акт перевірки) протягом: двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень;

двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки.

Згідно п.п.5.4.3 наказу N 1284/5 у резолютивній частині Довідки комісією підсумовуються результати перевірки та зазначаються:у разі встановлення під час проведення перевірки порушень вимог законодавства - порушення та посилання на структурні елементи нормативно-правового акта, який порушено; порушення, які підлягають усуненню, та порушення, усунення яких є неможливим (арбітражним керуючим пропущено строки виконання повноважень, встановлені порушення, які були допущені на попередній стадії процедури банкрутства, тощо); дата, до якої комісією приймаються пояснення, зауваження, заперечення до Довідки або інформація про усунення порушень, зазначених у Довідці; дата, час та місце підписання акта перевірки (з урахуванням строку підготовки висновку щодо відповідності Довідки та доданих до неї документів законодавству).

Як вбачається у резолютивній частині Довідки на стор.88 (а.с.124) комісія зазначила серед виявлених під час проведення перевірки порушень усунути які є неможливим - порушення позивачем ст..110 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме, що професійні ризики його не були застраховані.

Тобто самі члени комісії погодились з тим, що це порушення усунути вже неможливо, проте в акті перевірки вказане порушення вже відображено в резолютивній частині де містяться порушення, які підлягають усуненню та є підставою для винесення органом контролю розпорядження (а.с.206), в той час коли вірним є відображення серед тих, які не підлягають усуненню та є підставою для винесення припису (а.с.202).

Відповідно до п.п.6.6.3 Наказу у резолютивній частині акта перевірки комісією з урахуванням Довідки та пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, або усунених порушень, робиться висновок щодо наявності (відсутності) порушень законодавства з питань банкрутства в діяльності арбітражного керуючого.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині акта перевірки не вказуються.

У резолютивній частині акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

З аналізу вказаних положень вбачається, що актом закріплюється фіксація встановлених під час перевірки порушень, які після отримання довідки особою, що перевіряється не були усунуті, та наявність вказаних порушень на час складення акту перевіряємою особою не спростована.

Таким чином, встановлення перевіряючими у акті перевірки складеного у грудні 2014р. обставини щодо відсутності у позивача влітку 2014р. договору страхування ризиків є констатацією даного порушення як апріорі, а не припущенням, як стверджує представник відповідача.

Згідно п. 6.9. Наказу в разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень (додаток 7) (далі - припис) та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (додаток 8) (далі - розпорядження).

Згідно п.п 6.9.1 Наказу орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис.

Згідно п.6.10 Наказу у розпорядженні міститься інформація про встановлені комісією порушення, термін та спосіб їх усунення.

Порушення зазначені у розпорядженні, відповідно до п.6.11 наказу, повинні бути усунуті арбітражним керуючим до закінчення строку, зазначеного в розпорядженні, та надана інформація про це разом з відповідними документами до органу контролю, який виніс розпорядження.

В той час щодо порушень викладених у приписі відповідно до п.6.13 Наказу у разі якщо арбітражним керуючим протягом року не вчинено аналогічних порушень, припис вважається виконаним.

Таким чином вимога відповідача у Розпорядженні надати позивачу до 10 квітня 2015р. документи, які підтверджують укладання ним у період з 15.06.2014р. по 15.07.2014р. із страховиком договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (а.с.13), тоді як актом перевірки встановлено відсутність договору страхування протягом певного періоду, не відповідає положенням наказу та не може бути виконана позивачем, та повинна бути оформлена приписом, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню, так як невиконання розпорядження згідно п.7 наказу є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Щодо вимоги Розпорядження до 10 квітня 2015р. укласти позивачу з відповідним суб'єктом господарювання договору щодо охорони (встановлення охоронної сигналізації) офісу (контори) за адресою: АДРЕСА_1, то суд вважає, вимогу правомірною.

Згідно п.6.1 Наказу №447/5 арбітражний керуючий зобов'язаний мати для здійснення своєї діяльності офіс. Арбітражний керуючий може мати лише один офіс.

Згідно п. 6.7 Наказу офіс повинен бути захищений від несанкціонованого проникнення, а саме повинна бути встановлена охоронна сигналізація. У разі укладення договору щодо охорони офісу такий договір укладається між арбітражним керуючим та відповідним суб'єктом господарювання.

Аналіз даної норми, дозволяє суду зробити висновок, що вона носить імперативний характер в частині захисту офісу від несанкціонованого проникнення, шляхом встановлення охоронної сигналізації, разом з цим передбачений інший засіб захисту у вигляді охорони офісу відповідним суб'єктом господарювання. З урахуванням викладеного, суд встановлює наявність альтернативного вибору засобів охорони, один з яких має бути обов'язково або сигналізація, або охорона як послуга іншого суб'єкта.

З довідки вбачається, що перевіряючи ставили позивачу зауваження щодо відсутності договору на охорону офісу між позивачем та суб'єктом господарювання, та те що, не був наданий й договір охорони укладений між ломбардом та відповідним суб'єктом господарювання.

З наявних в матеріалах справи заперечень від 11.12.2014 року поданих позивачем на довідку вбачається, що ним було надано перевіряючим копія договору охорони між ломбардом та суб'єктом господарювання (т.2, а.с.79-96).

Судом встановлено, що позивач з 14.05.2012р. є власником нежитлового приміщення підвалу загальною площею 20,7 кв.м. , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2012 року (т.2, а.с. 112-113).

Також між позивачем (орендодавець) та ПТ «Ломбард Еспас Федоренко та компанія» (орендар) укладений договір оренди від 01.08.2013 року №01/08/2013, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар бере у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 12,7 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Як пояснив позивач, що в нежилому приміщенні, яке належить йому на правах власності з 2012р. та використовується ним під офіс, крім нього ще знаходиться з 2013 року ломбард, який встановив охоронну сигналізацію у нежитловому приміщенні підвалу розташованого за адресою : АДРЕСА_1 та уклав договір з Управлінням державної служби охорони, так як до приміщення вхід з вулиці один.

На підтвердження вказаного позивач надав суду лист від 03.03.2015р. (т. 1, а.с.17).

Проте судом встановлено, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження жодного документа, який би підтвердив, що саме в офісі позивача встановлена охоронна сигналізація або укладений договір на його охорону не надано.

Крім того з листа від 03.03.2015р. не вбачається, що приміщення про яке зазначено в ньому та офіс позивача є тотожними, та коли саме була встановлена охоронна сигналізація, тоді як в наказі №447/5 мова йде саме про наявність охоронної сигналізації в офісі арбітражного керуючого, а не тільки в приміщенні частину якого становить офіс.

При цьому суду критично ставиться до договору охорони від 10.04.2009 року №ПЦО-1/1359-09, так як з його змісту та додатків до нього вбачається, що він укладений ще в 2009 році, тоді як позивач пояснив, що ломбард орендує у нього приміщення з 2013 р., та до того часу в цьому будинку ломбард не знаходився.

Таким чином наданий разом з запереченнями на довідку один договір охорони від 10.04.2009 року №ПЦО-1/1359-09 не міг бути взяти перевіряючими до уваги як такий, що безперечно доводить дотримання позивачем умов нормативних актів щодо охорони офісу.

Суд оцінює правомірність прийнятого рішення на час його прийняття та за тими документами, які були в огляді суб'єкта владних повноважень на час прийняття розпорядження.

Та якщо позивач вважає, що він усунув в наступному порушення, то він повинен надати відповідачу докази на підтвердження цього, за наслідками розгляду яких приймається відповідне рішення про усунення ним недоліків або ні, проте як вже зазначено раніше судом з наданого листа не вбачається, що недолік був відсутнім на час прийняття розпорядження, та чи усунутий на цей час, та його усунення після видання розпорядження не є підставою для скасування розпорядження в цій частині.

Тому суд доходить висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо скасування розпорядження в частині вимоги надати оригінали (для огляду) та копії документів, витребуваних вимогами комісії з проведення перевірки від 08.09.2014р. та від 11.09.2014р., а саме: - балансів ТОВ «Гранит К», ДП «Завод ім..В.О.Малишева» за формами №№1,2 (№№1-м,2-м), виписок по рахункам ФОП ОСОБА_4, та ППФ «Вікторія -С» за період з 04.09.2013р. по 03.09.2014р.

Позивач пояснював у судовому засіданні, що він не може виконати вимогу щодо надання оригіналів (для огляду) балансів ТОВ «Гранит К», ДП «Завод ім..В.О.Малишева» за формами №№1,2 (№№1-м,2-м), так як він з 18.03.2014р. не виконує повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна) на ТОВ «Граніт К», а тому у нього не має доступу до вказаних документів та й під час виконання обов'язків розпорядника майна, він не має права як розпорядник майна, а не ліквідатор, виносити за територію підприємства оригінали документів, які знаходяться у керівництва ТОВ для показу відповідачу.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Одеської області від 18.03.2014р. повноваження позивача як розпорядника майна ТОВ «Гранит К» арбітражного керуючого припинені, та про це було відомо під час перевірки перевіряючим, в зв'язку з чим у нього взагалі не має права доступу на підприємство як посадової особи.

Також судом встановлено, що ТОВ «Гранит К» не подавав звітність -баланси форми №1 та №2, так як подавав форми №1-м та №2-м, а ДП «Завод ім..Малишева» навпаки подавав звітність тільки по формі №1 та №2, то суд вважає протиправною вимогу відповідача щодо надання для огляду вказаних оригіналів та копій балансів, які не складались та не повинні були складатися на ТОВ «Гранит К» та ДП «Завод ім..В.О.Малишева»

Суд також враховує, що позивач надав відповідачу з листом від 08.04.15р. вих..№01-07/326 (т.2. а.с.13) копії балансів ТОВ «Гранит К» форми №1-м, 2-м, та форми №№1,2 по ДП «Завод ім..В.О.Малишева».

Згідно п.6.11 Наказу арбітражний керуючий зобов'язаний до закінчення строку, зазначеного в розпорядженні, усунути виявлені порушення та надати інформацію про це разом з відповідними документами до органу контролю, який виніс розпорядження.

З урахуванням викладеного, судом встановлено фактичне виконання позивачем розпорядження про усунення порушень від 26.05.2014 року в оскаржуваній частині, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору та відсутності підстав для задоволення заявлених вимог в даній частині адміністративного позову.

Наказом Міністерства фінансів України від 25 лютого 2000 року N 39 затверджені Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 "Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва" які встановлюють зміст і форму Фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва в складі Балансу (форма N 1-м) Звіту про фінансові результати (форма N 2-м).

З змісту наказу вбачається, що він використовується суб'єктами малого підприємництва: - юридичними особами, які визнані такими відповідно до законодавства (крім тих, які складають Спрощений фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва);

- представництвами іноземних суб'єктів господарської діяльності;

для складання Спрощеного фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва: суб'єктами малого підприємництва - юридичними особами, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 154.6 статті 154 розділу III Податкового кодексу України, та мають право на застосування спрощеного бухгалтерського обліку доходів і витрат;

суб'єктами малого підприємництва - юридичними особами, що відповідають критеріям мікропідприємництва.

Тоді як баланс форми 1(звіт про фінансовий стан) та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) форми 2 подають решта підприємств.

Представник відповідача не заперечує, що на підприємстві ТОВ «Гранит К» облік ведеться тільки за формами №1-м, та №2-м, а на ДП «Завод ім..В.О.Малишева» облік ведеться тільки за формами №1, та №2.

Згідно загальних правил пунктуації в дужки полягають слова та речення, які вставляються в речення з метою пояснення чи доповнення висловлюваної думки, а також для будь-яких додаткових зауважень.

У наведеному вище тексті розпорядження дужки при написанні тексту «№№1-м,2-м» вказують на те, що позивач повинен надати форми №№1-м,2-м, або форми №№1,2 та №№1-м,2-м, тобто разом, та у будь якому випадку не альтернативно форми №№1,2 або №№1-м,2-м.

Тому суд вважає обґрунтованим вимоги позивача, щодо неправомірності витребування копій балансу форми №1-м, 2-м ДП «Завод ім..В.О.Малишева» яка підприємством не ведеться, та копій балансу форми №№1,2 ТОВ «Гранит К» яка також цим підприємством не ведеться. Відтак як в будь якому випадку вказані форми по цим підприємствам позивач надати не може.

Суд не погоджується з аргументом відповідача, що вони вкладали інший сенс у знак дужки, коли їх використовували, так як особа, яка читає текст документа не повинна припускати, що їх могли зазначити в іншому сенсі, ніж той що є вірним за правилами пунктуації, та вимоги суб'єкта владних повноважень повинні сприйматися однозначно.

Щодо скасування розпорядження в частині вимоги надати виписки по рахункам ФОП ОСОБА_4, та ППФ «Вікторія -С» за період з 04.09.2013р. по 03.09.2014р.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.10.2014р. по справі №915/580/14 припинені обов'язки ліквідатора фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 арбітражного керуючого ОСОБА_1 та замість нього призначена інша особа (т. 2, а.с. 45-46).

Таким чином перевіряючими, які закінчили перевірку позивача в грудні 2014р. безпідставно не прийнята до уваги вказана обставина, та те, що він вже не має повноважень на отримання вказаного документу.

Тому суд доходить висновку, що вимога розпорядження щодо надання позивачем виписки порахунку ФОП ОСОБА_4 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги надати виписку по рахункам ППФ «Вікторія -С» за період з 04.09.2013р. по 03.09.2014р., то суд враховує, що на сторінки 76 довідки (а.с.112) описано порушення наступним чином: « не вбачається звернення ліквідатора банкрута з питання наявності грошових коштів на рахунках боржника та закриття наявних відкритих рахунків до банківських установ.», з чого робиться висновок, що арбітражним керуючим порушено вимоги ч.7 ст.41 Закону №4212 щодо здійснення заходів спрямованих на перерахування залишків коштів на основний рахунок боржника (за наявності) та закриття виявлених при проведенні ліквідаційної процедури рахунків, крім основного.

Надалі перевіряючи в резолютивній частині довідки в розділі «Усунення порушень, виявлених комісією під час проведення перевірки, є можливим» зазначила, що у справі про банкрутство ПП Ф «Вікторія -С» (а.с.130) арбітражним керуючим не вжито заходів спрямованих на перерахування залишків коштів на основний рахунок боржника (за наявності) та закриття виявлених при проведені ліквідаційної процедури рахунків, крім основного.

Будь яких зауважень, щодо ненадання виписок з рахунків у банку ППФ «Вікторія -С» перевіряючим під час перевірки у резолютивній частині довідки у розділі «Усунення порушень, виявлених комісією під час проведення перевірки, є можливим» не міститься.

Так само не міститься це порушення щодо ненадання виписки й у резолютивній частині акту перевірки (т.1 а.с.206-212).

Дані факти свідчать проте, що відповідачем на порушення положень п.п.6.6.3 Наказу від позивача Розпорядженням вимагається усунути порушення, посилання на яке відсутнє у резолютивній частині акта перевірки.

Водночас як що припустити, що порушення зазначені в описовій частині довідки та резолютивній частині акту є ідентичні (а це не так), то все одно представник відповідача не зміг пояснити, яким чином вимога в Розпорядженні надати виписки по рахунку ППФ «Вікторія -С» за період з 04.09.2013р. по 03.09.2014р. може усунути порушення « не здійснення заходів спрямованих на перерахування залишків коштів на основний рахунок боржника (за наявності) та закриття виявлених при проведенні ліквідаційної процедури рахунків, крім основного», яке відбулось ще до 03.09.2014р.

Слід визнати що, виконання цієї вимоги оскаржуваного розпорядження не яким чином не усуває вказане порушення, так як закриття інших рахунків крім основного в банку, та перерахування коштів з усіх рахунків банкрута на один основний, може за фактом відбутися тільки після грудня 2014р. (закінчення перевірки) та не охоплюється періодом за який вимогають надати виписки по рахунку.

Відповідно до ч. 7 ст. 30 Закону № 2343 у редакції Закону №784 ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника. З наведеної норми закону вбачається, що ліквідатор, при проведенні ліквідаційної процедури, повинен залишити один рахунок боржника в банківській установі з обов'язковим перерахуванням залишків коштів з інших рахунків на основний.

Проте як вбачається з ухвали Господарського суду Одеської області від 28.01.2015 року (т.2, а.с. 52-53) ліквідаційна процедура не завершена, та робити перевіряючим висновок у довідці щодо невиконання вимог Закону, тоді як конкретна дата здійснення цих дій Законом не визначена є передчасним.

Крім того, як пояснив позивач, отримання виписки з банку є платною послугою, та збори ліквідаційной комісії не надали згоду на його фінансування, кошти у підприємства відсутні, а власні кошти він не повинен витрачати на ці оплати, та відповідачем також не враховано того факту, що на рахунку підприємства-банкрута відсутні кошти для отримання виписок.

Не дотримання вимог нормативного акту є неприпустимим для суб'єкта владних повноважень, що здійснює контрольні фінкції, визначені законом.

Таким чином, вимога розпорядження в цій частині є протиправною та підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в меж повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зобов'язує суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 86 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.02.2015р. №02 в частині : надання документів які підтверджують укладання у період з 15.06.2014р. по 15.07.2014р. із страховиком договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих;

надання оригіналу (для огляду) витребуваних вимогами комісії з проведення перевірки від 08.09.2014р. та від 11.09.2014р. балансів та іх копій ДП «Завод ім..Малишева» за формами №1-м, та №2-м;

надання оригіналів (для огляду) та копій балансів ТОВ «Граніт К» за формами №1 та №2.

надання виписок по рахункам ФОП ОСОБА_4, та ППФ «Вікторія С» за період з 04.09.2013р. по 03.09.2014р.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 23.06.2015 року.

Суддя Е.А.Іванов