Справа № 308/10278/13-а 2а/308/584/13
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Хобор Р.Б., Іщук Л.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, виплату компенсації за речове майно та грошового забезпечення,
У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
1) визнати протиправним наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 23 від 08.02.2013 року в частині виплати їй, як старшому солдату військової служби за контрактом, по 23.01.2013 року 50 % надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу з таємними документами в розмірі 20 % посадового окладу, премії у розмірі 125 % від посадового окладу;
2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити формулювання наказу № 23 від 08.02.2013 року в частині виплати позивачці грошового забезпечення, виклавши його таким чином:
«Виплатити старшому солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 :
- 50 відсоткову надбавку за виконання особливо важливих завдань по 08.02.2013 року;
- надбавку за роботу з таємними документами в розмірі 20 % посадового окладу по 08.02.2013 року;
- премію в розмірі 125 % від посадового окладу по 08.02.2013 року;
- надбавку за кваліфікаційну категорію по 08.02.2013 року»;
3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату суми невиплаченого грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по 24.01.2013 року у вигляді надбавки за кваліфікаційну категорію (1 клас) в сумі 17,50 грн. та надбавки за шифрувальний зв`язок з 01.01.2013 року по 24.01.2013 року в сумі 43,74 грн., що разом становить 61,24 грн.;
4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату суми невиплаченого грошового забезпечення за період з 25.01.2013 року по 08.02.2013 року, а саме:
окладу за військове звання 16,94 грн.,
посадового окладу 273,39 грн.,
відсоткової надбавки за вислугу років 87,10 грн.,
50-відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань 188,72 грн.,
надбавки за роботу з таємними документами 54,68 грн.,
премії в розмірі 125 % від посадового окладу 341,73 грн.,
надбавки за кваліфікаційну категорію 10,94 грн.,
надбавки за шифрувальний зв`язок 27,34 грн.;
5) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати замість довідки № 249 від 08.02.2013 року довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, із здійсненням розрахунку із виплат всіх сум грошового забезпечення станом на 08.02.2013 року;
6) стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь недоотримане грошове забезпечення у розмірі 1062,08 грн. та недоотриману матеріальну допомогу у розмірі 2042,48 грн., а також зобов`язати відповідача виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 6250,88 грн.
- 50 % надбавки за виконання особливо важливих завдань по 23.01.2013 року;
- надбавку за роботу з таємними документами в розмірі 20 % посадового окладу по 23.01.2013 року;
- премію в розмірі 125 % від посадового окладу по 23.01.2013 року протиправним.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити формулювання наказу № 23 від 08.02.2013 року в частині виплати старшому солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 сум грошового забезпечення, виклавши його таким чином:
«Виплатити старшому солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 :
- 50 % надбавки за виконання особливо важливих завдань по 08.02.2013 року;
- надбавку за роботу з таємними документами в розмірі 20 % посадового окладу по 08.02.2013 року;
- премію в розмірі 125 % від посадового окладу по 08.02.2013 року;
- надбавку за кваліфікаційну категорію по 08.02.2013 року;
- надбавку за шифрувальний зв`язок по 08.02.2013 року».
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми невиплаченого грошового забезпечення за період 01.01.2013 року по 24.01.2013 року у вигляді: надбавку за кваліфікаційну категорію (І клас) в сумі 17,50 грн. та надбавку за шифрувальний зв`язок в сумі 43,74 грн., що разом становить 61,24 грн.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми невиплаченого грошового забезпечення за період з 25.01.2013 року по 08.02.2013 року у вигляді основних видів грошового забезпечення, а саме: оклад за військове звання 19,03 грн., посадовий оклад 307,24 грн., відсоткова надбавка за вислугу років 114,19 грн., а також додаткових видів грошового забезпечення, а саме: 50 % надбавки за виконання особливо важливих завдань 220,23 грн., надбавка за роботу з таємними документами 61,45 грн., надбавка за кваліфікаційну категорію 12,29 грн., надбавка за шифрувальний зв`язок 30,72 грн., премію в розмірі 125% від посадового окладу 348,05 грн.
Стягнено із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у розмірі 1174,44 грн.
Стягнено із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 недоотриману матеріальну допомогу у розмірі 2113,35 грн.
Визнано протиправними дії Закарпатського ОВК щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язано виплатити таку грошову компенсацію у розмірі 6250,88 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У апеляційній скарзі Закарпатський ОВК просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача у частині відсутності заборгованості по грошовому забезпеченню перед позивачкою під час її звільнення. У описовій частині постанови від 18.11.2013 року про таку заборгованість судом не зазначено, однак у резолютивній частині постанови судом було присуджено її до стягнення у порушення норми процесуального права.
Також судом першої інстанції було застосовано нормативно-правові акти, котрі на момент виникнення спірних правовідносин вже втратили чинність (постанова Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців», наказ Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75 «Про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»).
Оскільки витяг з наказу про звільнення позивача надійшов у Закарпатський ОВК надійшов 24.12.2012 року, то грошове забезпечення виплачено по 23.01.2013 року включно.
Окрім того, так як рішення про розмір матеріальної допомоги Міністром оборони України було визначено в наказі Міністра Оборони України № 145 від 26.02.2013 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2013 рік», то на день звільнення позивача законних підстав щодо виплати їй матеріальної допомоги у нас не було.
З приводу стягнення із ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивачки грошової компенсації за неотримане речове майно апелянт звертає увагу на те, що ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набрав чинності 11.03.2000 року і є чинним на даний час, призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них.
Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» були внесені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких ст. 9 викладено у новій редакції і доповнено вказаний Закон ст. 9-1, якою передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, положення ст. 9-1 вказаного Закону регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі і не можуть бути застосовані до військовослужбовців звільнених з військової служби, оскільки вказані положення Закону не передбачають виплату заборгованості із речового майна до військовослужбовців, що були звільнені зі служби.
Крім того, з довідки про заборгованість речового майна, що підлягало видачі ОСОБА_1 , вбачається, що певні найменування предметів речового майна вона повинна була отримати у 1995-2010 роках, а відтак щодо звернення до суду з питань стягнення компенсації за вказане майно пройшов строк звернення до суду.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що наказом командувача Західного оперативного командування від 14.12.2012 року № 43-ПМ ОСОБА_1 була звільнена у відставку за п. «в» ч. 6 (за віком) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з лав Збройних Сил України.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.02.2013 року № 23 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу.
Згідно з довідкою № 278 на виплату компенсації замість належних предметів речового майна від 18.02.2013 року, яка видана ОСОБА_1 , сума, яка призначена до виплати позивачу за невидане речове забезпечення складає 6250,88 грн. На час розгляду справи відповідач не виплатив грошову компенсацію за речове майно.
Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що «особа звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням».
ОСОБА_1 була виключена зі списків особового складу 08.02.2013 року, а забезпечена грошовим забезпеченням лише частково по 24.01.2013 року.
Розмір грошового забезпечення та порядок виплат встановлюється Кабінетом Міністрів України та Міністерством оборони України. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» затверджена схема посадових окладів за основними типовими посадами, надано право Міністру оборони України установлювати посадові оклади за іншими посадами військовослужбовців відповідно до розмірів, затверджених зазначеною постановою.
Відповідно до п.1.11 наказу Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75 грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене у меншому, ніж належно, розмірі виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Даючи правову оцінку доводам апелянта та постанові суду першої інстанції у частині, що оскаржена у апеляційному порядку, апеляційний суд виходить із таких міркувань.
Згідно із ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Відповідно до матеріалів справи даний публічно правовий спір стосується проходження публічної служби, а відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 є місцевим органом військового управління, входить у систему органів Міністерства оборони України.
З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, вказаний спір розглянутий Ужгородським міськрайонним судом з порушенням правил територіальної підсудності, а отже неповноважним судом, що відповідно до приписів ст. 202 КАС України тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Вирішуючи по суті задоволені судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, наказом командувача Західного оперативного командування від 14.12.2012 року № 43-ПМ ОСОБА_1 була звільнена у відставку за п. «в» ч. 6 (за віком) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з лав Збройних Сил України і наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.02.2013 року № 23 виключена із списків особового складу.
Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення моменту припинення її перебування на військовій службі, а відтак і закінченню обов`язку відповідача щодо її грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.
Приписами п. 37.2. Інструкції № 260 встановлено, що особам, зокрема, рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, що перебувають до дня одержання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби на лікуванні в лікувальній установі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, грошове забезпечення виплачується до дня повернення до місця служби включно, але не більше загального терміну перебування на лікуванні в лікувальних закладах чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, визначеного пунктом 10.1 цієї Інструкції, а тим, які перебувають у щорічній основній чи додатковій відпустці (зі збереженням грошового забезпечення), - до дня закінчення відпустки включно.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення військовослужбовця продовжується понад встановлений пп. 37.1.1. п. 37.1 Інструкції строк лише у випадку перебування його до дня одержання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби на лікуванні в лікувальній установі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою
Відповідно до матеріалів справи письмове повідомлення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 було отримано 24.12.2012 року за вх. № 3805 (а.с.27), що не заперечується позивачкою.
При цьому позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено, що вона перебувала на лікуванні у центральній міській клінічній лікарні м. Ужгорода у період з 25.12.2012 року по 28.01.2013 року.
Таким чином, станом на 24.12.2012 року позивачка ОСОБА_1 не перебувала на лікуванні, а отже їй посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення підлягали виплаті до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення, тобто по 23.01.2013 року включно, що і було зроблено відповідачем.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині внесення змін до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 23 від 08.02.2013 року та зобов`язанння відповідача здійснити перерахунок та виплату їй суми невиплаченого грошового забезпечення за період з 25.01.2013 року по 08.02.2013 року у сумі 113,20 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Вирішуючи задоволені судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зобов`язання Закарпатського ОВК здійснити перерахунок та виплату невиплаченого грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по 24.01.2013 року у вигляді надбавки за кваліфікаційну категорію (1 клас) в сумі 17,50 грн. та надбавки за шифрувальний зв`язок в сумі 43,74 грн., апеляційний суд виходить із того, що вказана заборгованість визнавалася відповідачем у відповіді № 41 від 11.06.2013 року на звернення позивачки від 10.06.2013 року і станом на час вирішення спору апеляційним судом доказів про проведення таких виплат не надано.
Окрім того, апеляційна скарга не містить будь-яких доводів на спростування висновку суду першої інстанції про необхідність нарахування та виплати таких видів додаткового грошового забезпечення ОСОБА_1 у зазначених розмірах.
Відтак апеляційний суд вважає зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають до задоволення.
У частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь матеріальної допомоги у розмірі 2042,48 грн. суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно із п. 33.1. Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Положеннями п. 33.2. Інструкції № 260 встановлено, що матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини.
Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п. 33.3 Інструкції № 260).
Як свідчать матеріали справи, позивачка ОСОБА_1 із заявою про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік до відповідача не зверталася, відповідний наказ військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавався, а отже підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача такої допомоги у розмірі 2042,48 грн. немає.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати їй грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання його здійснити таку виплату у розмірі 6250,88 грн. апеляційний суд виходить іщ такого.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, яка діяла до 01.01.2007 року, було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Разом із тим, положеннями ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» № 1459-ІІІ від 17.02.2000 року, який набрав чинності 11.03.2000 року і є чинним на даний час, було призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» було внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких статтю 9 викладено у новій редакції і доповнено вказаний Закон ст. 9-1, якою передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, положення ст. 9-1 вказаного Закону регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі і не можуть бути застосовані до військовослужбовців звільнених з військової служби, оскільки вказані положення Закону не передбачають виплату заборгованості із речового майна до військовослужбовців, що були звільнені зі служби.
При цьому приписи п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1144 від 28.10.2004 року, не слід застосовувати до спірних правовідносин, оскільки вони не можуть урегульовувати їх інакше, ніж норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».
Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з прийняттям нової про їх часткове задоволення.
У іншій частині постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2013 року не оскаржена, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для її перегляду у апеляційному порядку з огляду на приписи п. 10 ч. 1 ст. 49 та ч. 1 ст. 195 КАС України.
Розподіл судових витрат, встановлений судом першої інстанції, підлягає перегляду з урахуванням положень ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Закарпатський обласний військовий комісаріат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за кваліфікаційну категорію у сумі 17 (сімнадцять) грн. 50 коп. та надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі у сумі 43 (сорок три) грн. 74 коп. за період з 01 січня 2013 року по 24 січня 2013 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
У іншій частині постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2013 року залишити без змін.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 0,75 грн. сплаченого судового збору з позовних вимог майнового характеру.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.Б.Хобор

Л.П.Іщук