Справа № 826/18883/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2015 року 16:53 № 826/18883/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

про зобов'язання знести за власний рахунок збудовану самочинно добудову до

будинку АДРЕСА_1,

за участю:

від позивача: Макова О.О.

відповідач: ОСОБА_4,

від відповідача: ОСОБА_5,ОСОБА_6,

третя особа: ОСОБА_2

від третьої особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача, ОСОБА_2, про зобов'язання знести за власний рахунок збудовану самочинно добудову до будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 порушені вимоги містобудування шляхом здійснення самовільної реконструкції частини будинку, вимоги приписів Інпекції не виконані, томі наявні підстави для знесення самочинно побудованих відповідачем приміщень будинку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2014 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, вказала, що відповідач не було запропоновано здійснення перебудови.

Відповідач та її представники у судовому засіданні позов не визнала, вважали його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, суду надали письмові заперечення проти позову, вказали, що позивачем їй не було запропоновано здійснення перебудови, але вона не заперечує проти перебудови.

Третя особа та її представники у судовому засіданні підтримали позов, вказали, що він є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, вказали, що не вважає доцільним здійснювати перебудову, оскільки самочинне будівництво підлягає знесенню.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 18.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (відповідач у даній справі) на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2012 належить ѕ житлового будинку АДРЕСА_1, ј частина вказаного будинку належить ОСОБА_2 (третя особа у даній справі), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2000, що підтверджено матеріалами справи, технічним паспортом та не оспорюється учасниками судового засідання.

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 26.02.2002 №№52/5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність передано земельну ділянку площею 0,0296 га.

Відповідачу ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.07.2011 належить земельна ділянка площею 0,0264 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області в листопаді 2009 року було проведено обстеження території зазначеного домоволодіння та встановлено, що на території даної садиби відповідачем самочинно розпочато реконструкцію своєї частини будинку з розширенням за рахунок добудови, чим порушено статтю 22 Закону України «Про основи містобудування» та статтю 29 Закону України «Про планування та забудову територій».

За фактом виявленого порушення ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності, про що винесено постанову від 03.12.2009 № 3002 у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф у розмірі 170 грн., та видано припис №92 від 02.12.2009 про припинення будь-яких будівельних робіт.

Судом встановлено, що відповідачем добровільно сплачено вказану суму штрафу.

06.09.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та виконання ОСОБА_1 вимог припису №92 від 02.12.2009.

Перевіркою встановлено, що відповідачем вимоги припису №92 від 02.12.2009 не виконані, декларація про початок виконання будівельних робіт не зареєстрована, роботи по реконструкції частини індивідуального житлового буднику за адресою: АДРЕСА_1, чим порушено вимоги статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами вказаної перевірки складено акт від 06.09.2012, протокол про адміністративне правопорушення №112 від 06.11.2012 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.09.2012 №837 до 10.10.2012.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 2697 від 23.11.2012 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушенні, передбаченого статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 5100 грн.

Позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку вимог, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання приписів, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів, на час виникнення правовідносин, були визначені нормами Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV (далі по тексту - Закон №687-XIV).

Згідно статті 3 Закону №687-XIV законодавство про архітектурну діяльність складається з Конституції України, законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (статті 10 Закону №687-XIV).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначні Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі по тексту Закон № 3038-VI).

Згідно частини першої статті 38 Закону №3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням (абзац 2 частини 1 статті 38 Закону № 3038-VI).

Також, згідно частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Отже, законодавством чітко визначено, що лише після невиконання припису, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право звернутись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта.

При цьому, суду повинні бути надати докази того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а з огляду на приписи Закону №3038-VI надані також докази неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 23.04.2015 (справа К/800/22069/14).

Згідно з частиною першою статті 367 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, ознаками самочинного будівництва є: відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; об'єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення об'єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об'єкт нерухомого майно самочинним будівництвом.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013 у справі 826/4943/13-а, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування припису №837 від 06.09.2012.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 не виконала зазначеного припису та не зареєструвала декларацію про початок виконання будівельних робіт та не припинила виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1, розпочаті без відповідного дозволу Інспекції та розроблення проекту, що суд вважає обставиною, яка у відповідності до норм статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

Також судом встановлено, що 20.11.2014 Інспекцією за зверненням ОСОБА_2 (третя особа у даній справі) від 22.10.2014 вх.№7/10-З-2210/23 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм. стандартів і правил, за результатами якої встановлено, що, зокрема, вимоги приписів №92 від 02.12.2009 та від 06.09.2012 №837 не виконані.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем були розпочаті будівельні роботи ще в 2009 році.

Судом встановлено, що в подальшому відповідачем було виготовлено Проект добудови з надбудовою до існуючого житлового будинку, який 12.05.2010 погоджено заступником головного архітектора м. Ірпеня Осадчим О. та відділом державного пожежного нагляду м. Ірпінь та державним закладом «Ірпінська міська СЕС» надано висновки експертиз від 20.07.2010 №648 та від 01.09.2010 №05.03.02-07/61484 про відповідність проекту вимогам законодавства.

Отже, відповідач самочинно здійснила реконструкцію своєї частини будинку за рахунок добудови та надбудови та протягом досить тривалого часу не реагувала на приписи Інспекції, що підтверджує здійснення дій щодо порушення містобудівного законодавства.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.06.2011 №11257/10-15 (т.1 а.с. 149-172) частина схилу покрівлі даху ѕ частин житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_1, спрямована на покрівлю ј частини цього будинку позивача ОСОБА_2 від 5 см до 35 см, що не відповідає вимогам пунктів 1.2 та 1.3 ДБН В.2.6-14-97 та пункту 2.7 ДБН А.2.2-3-2004.

На момент обстеження ј частини зазначеного будинку, яка належить ОСОБА_2, має місце деформація (пошкодження) елементів конструкцій - руйнування покрівлі у вигляді послаблення кріплення азбестоцементних листів до обрешітки, просвіти в окремих місцях, відколи, тріщини та сколи, а за відсутності скління та часткового протікання даху - руйнування підшивної стелі, стін, пологим. Покрівля даху другого поверху ѕ частин будинку співвласниці ОСОБА_1 має ламану форму, а схил даху в частині спрямований на покрівлі ј частини житлового будинку ОСОБА_2, однак визначити чи знаходиться у причинному зв'язку виконані будівельні роботи по добудові з надбудовою деформації елементів будівельних конструкцій і внаслідок яких саме факторів виникли дані недоліки не вбачається за можливе.

Висновком державного підприємства «Державний науково-досліднйи інститут будівельних конструкцій» за результатами обстеження і оцінки технічного стану приватного будинку від 11.07.2011 (т. 1 а.с. 173 - 201) і Звіту товариства з обмеженою відповідальністю«Столичне бюро незалежних будівельних експертиз та технічного нагляду» про проведення технічного обстеження на відповідність будівельних конструкцій та інженерних мереж добудови з надбудовою до будинку від 21.01.2011 (т. 1 а.с. 202-230) в будинку довгий час ніхто не проживає, система центрального водяного опалення заморожена, чавунні радіатори і трубопроводи пошкоджені. Також мають пошкодження всі вікна і двері квартири позивачки, верхній обріз фронтону під карнизом не захищений цементним розчином і не зашитий вітровою дошкою, яка відпала через ослаблення кріплення. Під вікном дві тріщини шириною 0,5 мм, деформації фундаменту відсутні. Покрівля даху з азбоцементних хвилястих листів вичерпала свій ресурс, має значне зношення і протікає через поздовжні тріщини, відколи, наскрізні дірки і ослаблення кріплення листів.

Суміжні несучі стіни, які розділяють квартиру № 1 та квартиру № 2 виконані на індивідуальному стрічковому залізобетонному фундаменті, чим розвантажують старі несучі стіни та запобігають їх подальшому руйнуванню. Деформація елементів будівельних конструкцій: даху та стін частини будинку (квартири № 1). належної ОСОБА_2, не знаходиться в причинному зв'язку з будівництвом добудови з надбудовою до існуючого житлового будинку квартири № 2.

В матеріалах справи також знаходиться висновок №19 судової будівельно-технічної експертизи від 22.11.2012 (а.с. 35 т. 1, а.с. 20-39 т.2), проведеної товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний Центр «Будівельна експертиза», згідно якого найбільш вагомою невідповідністю вимогам будівельних норм, допущених ОСОБА_1 при новому будівництві своєї квартири, є самочинне видалення стін між приміщеннями 1-1 і 1-2, яка служила для зв'язування повздовжніх стін у первісному будинку, забезпечувала йому необхідну простору жорстокість, була опорою для утримання дерев'яних балок горищного перекриття над приміщенням 1-2 квартири № 1, а також була власністю ОСОБА_2, та встановлено ряд інших відхилень від вимог будівельних норм.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.14 № SE01/1405-51 (т. 2 а.с. 102-151) найбільш вагомою невідповідністю вимогам будівельних норм, допущених ОСОБА_1 при новому будівництві своєї квартири є самочинне видалення стіни між приміщеннями 1-1 і 1-2, яка служила для зв'язування повздовжніх стін у первісному будинку, забезпечувала йому необхідну просторову жорсткість, була опорою для тримальних дерев'яних балок горищного перекриття над приміщенням 1-2 квартири №1, а також була власністю позивача.

Крім того, при проведенні нового будівництва допущені наступні відхилення від вимог будівельних норм: замість мінімально можливого нормативного восьмиметрового протипожежного розриву між новобудовою будинку, що досліджується, і будинком, розташованим від нього на схід, фактичний розрив дорівнює менше 6 м; не виконується умова перевищення розмірів протипожежної стіни хоча б на 0,3-0,6 м за межі контуру даху над квартирою № 1; покрівля нової будови має карнизні звіси в бік існуючої покрівлі даху над квартирою № 1; примикання суміжних стін нової будівлі з дахом над квартирою № 1 виконані без захисних фартухів; у проекті вікно суміжної стіни (ділянка 1) не замарковане як протипожежне, внаслідок чого не виконано заходи обмеження поширення вогню між частинами будівлі; на ділянці № 3 суміжної стіни у вузлі примикання до нею даху над квартирою № 1 підкладені два листи сталеві оцинковані, які не спаяні між собою. Крізь негерметичний стик між листами атмосферні опади протікають на горище перекриття квартири № 1, руйнуючи його. У цьому вузлі відсутня, передбачена в проекті ринва. Водовідведення опадів належним чином не організоване; в місцях примикання стін надбудови і перевищення їх висоти над дахом квартири № 1 буде накопичуватися додаткове снігове навантаження, на яке в початковому варіанті трибальної конструкції даху не були розраховані.

Суміжна ділянка стіни другого поверху надбудови на другому поверсі зміщена на 310 мм від нової стіни першого поверху, яка розділяє приміщення 1-2 квартири № 1 від нової будівлі.

Несучі дерев'яні балки горищного перекриття над приміщенням 1-2 квартири № 1 мають лише одну опору. Друга опора цих конструкцій була ліквідована (обрізана) при видалення пожежної стіни будинку, яка розмежовувала приміщення 1-1 і 1-2, на момент обстеження ці конструкції підтримуються дошками підшиття.

Із аналізу зазначеного вище в сукупності свідчить про те, що проведена відповідачем реконструкція будинку не в повній мірі відповідає державним будівельним нормам, однак не доведено, що незадовільність стану частини будинку ОСОБА_2 знаходиться у причинному зв'язку з виконаними будівельними роботами ОСОБА_1, та не визначено, за яких саме факторів виникли недоліки будинку третьої особи.

Натомість, відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови (пункт 24 зазначеної Постанови).

Представником позивача у судовому засіданні підтверджено, що відповідачу ОСОБА_1 не було запропоновано здійснити відповідну перебудову.

Суд вважає за доцільне зазначити, що у судовому засіданні 18.06.2015 відповідач вказала, що вона не заперечує проти здійснення перебудови.

Таким чином, суд вважає підтвердженим, що позивачем було притягнуто відповідача ОСОБА_4 до відповідальності за порушення містобудівного законодавства, але не було використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування, зокрема не було запропоновано провести відповідну перебудову.

З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позову є передчасними, а тому на даний час відсутні підстави для знесення самочинно побудованих відповідачем приміщень будинку.

Крім того, в матеріалах справи наявна ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2011, якою відповідачу заборонено проводити будь-які будівельні роботи, пов'язані з добудовою, перебудовою будинку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України, відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Постанова у повному обсязі виготовлена 24.06.2015.