Справа № 826/11633/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2015 року № 826/11633/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до третя особа Служби безпеки України Перший заступник Голови Служби безпеки України - начальник Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України Артюхов Юрій Борисович
проскасування наказу, поновлення на посадах,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16 червня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі також - позивачі) було подано до Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов до Служби безпеки України в якому вони просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Служби безпеки України № 10/448-ос від 12 червня 2015 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України;

- поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України;

- поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України;

- поновити ОСОБА_4 на посаді начальника 2 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України;

- поновити ОСОБА_5 на посаді начальника 4 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України;

- поновити ОСОБА_6 на посаді начальника 6 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року було відкрито провадження в даній справі, залучено до її участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, першого заступника Голови Служби безпеки України - начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України Артюхова Ю.Б. (далі також - третя особа) та призначено судове засідання на 24 червня 2015 року.

Ухвалою суду від 19 червня 2015 року, у зв'язку з надходженням вмотивованого клопотання третьої особи про здійснення невідкладного розгляду і вирішення справи, її розгляд був призначений у судовому засіданні 22 червня 2015 року. Після прийняття ухвали від 19 червня 2015 року, на адресу суду надійшли клопотання позивачів та відповідача, в яких вони також просили здійснити невідкладний розгляд і вирішення даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають про те, що в порушення чинних положень законодавства, оскаржуваним наказом їх було зараховано в розпорядження заступника Голови Служби безпеки України, а не прямого начальника.

Крім того, на думку позивачів, таке зарахування в розпорядження могло бути вчинене лише на підставі рішення їх прямого начальника - третьої особи, а не на підставі наказу, виданого за підписом Голови Служби безпеки України.

Окремо позивачі зазначають на невмотивованість оскаржуваного наказу, оскільки ним не було визначено конкретну підставу для зарахування позивачів в розпорядження.

В своєму адміністративному позові позивачі, крім іншого, також зазначили про те, що просять проводити судовий розгляд справи без їх участі або участі їх представників.

В наданому до суду клопотанні про невідкладний розгляд і вирішення справи, представник відповідача, який діє на підставі довіреності від 07 липня 2014 року №22/1257-Д, висловлюючи відношення відповідача до заявлених позовних вимог, зазначив про їх обґрунтованість, що з огляду на надане такому представнику, згідно довіреності, право визнавати позов, розцінюється судом саме як реалізація такого права.

Також відношення до заявлених позовних вимог було висловлене і третьою особою. Так, в поданому до суду клопотанні про невідкладний розгляд і вирішення справи ним було зазначено про підтримку таких вимог в повному обсязі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в зазначених клопотаннях відповідача та третьої особи ними було висловлено прохання здійснювати судовий розгляд справи без їх участі або участі їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи заявлені сторонами клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом відповідача № 10/448-ос від 12 червня 2015 року, виданим на підставі рапорту заступника Голови Служби безпеки України Ягуна В. від 12 червня 2015 року, позивачів було звільнено з займаних ними в Головному управлінні по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України посад та зараховано у розпорядження заступника Голови Служби безпеки України в період з 12 червня 2015 року по 12 вересня 2015 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день прийняття оскаржуваного наказу позивачі займали наступні посади:

- ОСОБА_1 - перший заступник начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

- ОСОБА_2 - заступник начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

- ОСОБА_3 - заступник начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

- ОСОБА_4 - начальник 2 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

- ОСОБА_5 - начальник 4 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

- ОСОБА_6 - начальник 6 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Згідно відомостей наявної в матеріалах справи копії оскаржуваного наказу, в якості підстави для його прийняття відповідачем був визначений пп. «б» п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 (у зв'язку з проведенням організаційних заходів згідно з розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 05 січня 2015 року № 1/ДСК).

Так, відповідно до п. 1 зазначеного нормативно-правового акту, це Положення визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час.

Відповідно до вимог п. 48 вказаного Положення, військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження прямих начальників (командирів) наказами по особовому складу начальників, які мають право призначення на ці посади.

Водночас, згідно зі статтею 31 Статуту Внутрішньої служби збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Також, згідно п. 4.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 14 жовтня 2008 року № 772, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників (із зазначенням їх конкретних посад) проводиться наказами по особовому складу з обов'язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, їх начальниками в установленому порядку. У розпорядження Голови Служби безпеки України зараховуються лише начальники органів, закладів, установ та самостійних підрозділів Центрального управління, які призначаються та звільняються з посад Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України; інші начальники, з числа зазначених осіб, зараховуються у розпорядження заступників Голови Служби безпеки України відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Виходячи з системного тлумачення наведених правових положень в контексті встановлених обставин справи вбачається, що військовослужбовці Служби безпеки України можуть бути звільнені з посад та, відповідно, зараховані в розпорядження виключно прямих начальників. А оскільки позивачі були звільнені з посад у Головному управлінні по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, вони могли бути зараховані лише в розпорядження третьої особи, а не заступника Голови Служби безпеки України, як це передбачено оскаржуваним наказом.

При цьому необхідно також враховувати норми абз. 6 п. 12 Положення про спеціальні підрозділи по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління СБ України від 30 грудня 2014 року № 878/ДСК, відповідно до якого перший заступник Голови Служби безпеки України - начальник Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю призначає (в установленому порядку за поданням відповідних начальників) осіб офіцерського складу на керівні посади у спецпідрозділах «К» включно до заступника начальника відділу; звільняє їх з цих посад та зараховує звільнених військовослужбовців у своє розпорядження.

Отже, зарахування позивачів могло відбуватись не тільки виключно в розпорядження Першого заступника Голови Служби безпеки України - начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, а й лише на підставі прийнятих ним рішень, що, як встановлено судом, не мало місця в межах досліджуваних обставин справи.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що в порушення зазначених вище законодавчих положень, оскаржуваним наказом не було чітко визначено в розпорядження якого саме з заступників Голови Служби безпеки України були зараховані позивачі, що не лише ускладнює розуміння приписів такого наказу, а й унеможливлює його практичну реалізацію, що є, на думку суду, додатковим свідченням його необґрунтованості.

Крім того, досліджуючи питання наявності правових підстав для прийняття оскаржуваного наказу, суд звертає увагу на наступне.

Згідно вимог п. 4.10 зазначеної вище Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, зарахування військовослужбовців у розпорядження прямих начальників у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (підпункт «б» пункту 48 Положення) здійснюється у разі звільнення їх з посад у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням у Службі безпеки України або її органах, підрозділах, закладах, установах інших організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов'язків та наявних сил у зв'язку із зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв'язку з проведенням загальної ротації кадрів) відповідно до актів законодавства України та нормативно-правових актів чи інших розпорядчих документів Служби безпеки України, якими визначаються мета, зміст та терміни проведення цих заходів.

Разом з тим, всупереч вимогам наведеного положення, в оскаржуваному наказі та рапорті заступника Голови Служби безпеки України від 12 червня 2015 року не було зазначено про те, у зв'язку з здійсненням яких саме організаційних заходів, з перелічених у наведеній вище нормі, позивачів було зараховано в розпорядження заступника Голови Служби безпеки України, що, на думку суду, також є свідченням порушення законодавчо передбаченого порядку прийняття наказу Служби безпеки України № 10/448-ос від 12 червня 2015 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, під час розгляду справи відповідачем не було надано суду відомостей про те, що станом на день прийняття оскаржуваного наказу по відношенню до Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України здійснювались будь-які організаційні заходи.

Крім того, згідно положень ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, не зарахованими в розпорядження заступника Голови Служби безпеки України залишились, зокрема, наступні співробітники Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, що, з урахуванням наведених положень КАС України та відсутності відповідного обґрунтування в самому оскаржуваному наказі, свідчить про вибірковий характер зарахування співробітників такого управління в розпорядження заступника Голови Служби безпеки України.

Зазначене, на думку суду, дає підстави вважати, що наказ відповідача № 10/448-ос від 12 червня 2015 року був прийнятий необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, упереджено. Також, наслідком прийняття оскаржуваного рішення стала дискримінація тих співробітників Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України, на яких було розповсюджено його дію.

Враховуючи зазначені обставини справи та відповідні їм положення законодавства, з огляду на факт визнання відповідачем позовних вимог позивачів, суд приходить до висновку про обґрунтованість таких вимог щодо скасування оскаржуваного наказу відповідача № 10/448-ос від 12 червня 2015 року з огляду на його неправомірність.

А оскільки, як було встановлено вище, оскаржуваний наказ було прийнято всупереч вимогам закону, з порушенням встановленої процедури, протиправним є і звільнення позивачів з займаних ними посад у Головному управлінні по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України, а тому, відповідно, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги про поновлення позивачів на займаних ними, до звільнення на підставі оскаржуваного наказу, посадах.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 69- 71, 94, 122, 158-163, 167, 256 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Служби безпеки України № 10/448-ос від 12 червня 2015 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Поновити ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Поновити ОСОБА_4 на посаді начальника 2 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Поновити ОСОБА_5 на посаді начальника 4 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Поновити ОСОБА_6 на посаді начальника 6 управління Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на посадах в Головному управлінні по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук