Справа № 872/5713/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокусправа № 804/1190/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Юрко І.В. Гімона М.М. ,

секретар судового засідання: Портненко М.В.,

за участі позивача Колінко Ю.М.., представника відповідача Кучеренко І.А. та представника третьої особи Стрельникова-Ляшко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року у справі № 804/1190/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ» до Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про часткове визнання протиправним та скасування рішення, третя особа - Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 6» Міністерства охорони здоров'я України,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача "Про повернення коштів Фонду та застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності" від 05.12.2014 р. № 250 в частині визнання неправомірним використання коштів на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з висновками акту перевірки і прийнятим за його наслідками рішенням в частині донарахувань, зроблених на підставі висновків про неправомірність прийняття комісією із соціального страхування товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" рішення про виділення санаторно-курортних путівок.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасувано рішення відповідача "Про повернення коштів Фонду та застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності" від 05.12.2014 р. № 250 в частині визнання неправомірним використання коштів на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається, що комісією із соціального страхування позивача не забезпечено розгляд підстав і правильності видачі документів, які є підставою для надання соціальних послуг за кошти відповідача. Крім того, позивачем неправомірно було видано 2 путівки без наявності факту часткової часткової оплати вартості путівки.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідачем на підставі направлення № 325/05 від 03.06.2014 року було проведено перевірку ТОВ «АТБ» з питань надходження, обліку та використання страхових коштів Фонду за період з 01.04.2013 р. по 01.04.2014 р., за результатами якої складено акт від 19.11.2014р. № 338. (а.с. 8-22)

Перевіркою встановлено неправомірне використання Позивачем коштів Фонду на загальну суму 179762,88 грн., в тому числі: 3770,73 грн. на виплату матеріального забезпечення,1318,35 грн. - при наданні новорічних подарунків та 174 673,80 грн. на надання санаторно-курортних путівок. За висновками акту перевірки 32 санаторно-курортні путівки на загальну суму 202587 грн видані застрахованим особам - працівникам ТОВ «АТБ-МАркет» без наявності у них медичних показань для санаторно-курортного лікування, що є порушенням ст. 47 Закону № 2240, 2 путівки видані за відсутності квитанції про часткову оплату вартості путівки, що є порушенням п. 4.14 Порядку № 12.

Вказані висновки стали наслідком встановлення при перевірці даних, які свідчать про фальсифікацію (підроблення) довідок форми 070/0, що є підставою для одержання путівки, а саме, невідповідність складу Лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК), форми бланку, назви лікувальної установи та її печатки, фактично існуючим. З огляду на вказане працівниками відповідача зазначено, що довідки форми 070/0 Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 6» Міністерства охорони здоров'я України не видавались.

На підставі вказаного акту Відповідачем було прийнято рішення про повернення коштів Фонду та застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 05.12.2014р. № 250, яким до Позивача застосовано фінансові санкції за неправомірно витрачені страхові кошти в сумі 179762,88 грн. та штраф у розмірі 89881,44 грн. на загальну суму 269644,32 грн.

Позивачем вказане рішення оскаржене в частині застосування фінансових санкцій за неправомірне використання коштів на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб, тобто на суму 262010,7 грн, з яких 164661 грн - неправомірні витрати по 32 путівках на санаторно-курортне лікування, 82330,5 грн - штраф за вказане правопорушення, 10012,8 грн - неправомірні витрати за 2 путівки, видані за відсутності квитанції про часткову оплату їх вартості, 5006,4 грн - штраф за вказане правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено порушення вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", а також Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 47 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" № 2240-III від 18.01.2001р. (далі - Закон № 2240-III), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань.

Відповідно до частини 3 статті 50 Закону № 2240 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Умови отримання застрахованими особами і членами їх сімей (а також особами, які навчаються у вищому навчальному закладі) (далі - застраховані особи і члени їх сімей) санаторно-курортного лікування, сплаченого за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" визначено Порядком отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009р. № 12 (далі - Порядок №12).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 12 рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки (форма № 070/о, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974) (далі - медична довідка).

За приписами п. 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 23.06.2008 року №25 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 636/15327 (далі - Положення № 25), комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов'язана: приймати рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення виплати його (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг; здійснювати заходи по усуненню виявлених комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства та контролюючими органами порушень з питань надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, використання страхових коштів.

Згідно п. 3.1.1 Положення № 25 до повноважень комісії із соціального страхування підприємства відноситься, зокрема, перевірка правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що комісія із соціального страхування повинна була встановити факт підроблення довідок форми 070/0, оскільки це відноситься до її компетенції.

Колегія суддів вказані доводи вважає безпідставними, оскільки зі змісту Положення № 25 вбачається, що комісія перевіряє лише правильність видачі та заповнення документів, тобто їх формальну відповідність діючому законодавству - заповнення бланку відповідної форми, зазначення профілю захворювання, наявність обов'язкових реквізитів - назви лікувального закладу, підписів членів комісії, печаток тощо, а не наявність у особи медичних показань для отримання послуг, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, оскільки наявність таких показань встановлюється саме ЛКК лікувальної установи, а не комісією із соціального страхування підприємства.

При цьому колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення відповідача не містить посилань на порушення позивачем вимог Положення № 25, яким регулюються діяльність та повноваження комісії із соціального страхування, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги щодо наявності таких порушень взагалі до уваги прийматись не можуть.

Також зі змісту рішення вбачається, що позивачем порушений лише п. 4.14 Порядку № 12, яким передбачено, що за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки застрахованій особі путівка не видається, і який відношення до спірних відносин в цій частині не має. Щодо порушення позивачем інших пунктів Порядку № 12 відповідачем в рішенні не зазначено.

Натомість в оскаржуваному рішенні вказано про порушення позивачем вимог п. 5 ч. 1 та ч. 2 статті 36 Закону № 2240, які містять положення щодо неможливості надання допомоги по тимчасовій непрацездатності у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; та втрати права на цю допомогу з дня допущення порушення режиму лікування, встановленого лікарем, на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності. Колегія суддів зазначає, що вказані норми Закону жодного відношення до спірних відносин не мають.

Статті 47 та 48 Закону № 240, про порушення яких позивачем також зазначено в оскаржуваному рішенні, містять загальні норми про санаторно-курортне лікування та фінансування санаторіїв-профілакторіїв і не містять підстав для відповідальності страхувальника.

Таким чином, оскаржуване рішення не містить норм, які порушив позивач.

Відповідальність суб'єктів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків передбачена розділом VII Закону № 2240.

За приписами частини 1 статті 30 Закону № 2240 страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Таким чином, страхувальники можуть нести відповідальність у виді штрафу в розмірі 50% лише за порушення порядку використання страхових коштів.

Зі змісту п. 6 ст. 34 Закону № 2240, п. 1.1, 1.2 Порядку № 12 вбачається, що оплата путівок на санаторно-курортне лікування є соціальною (санаторно-курортною) послугою.

Згідно п. 1.5 Порядку № 12 придбання путівок здійснюється Виконавчою дирекцією Фонду в межах асигнувань, передбачених статтею бюджету Фонду "Оздоровчі заходи", з урахуванням пропозицій відділень Фонду згідно з кошторисами програм щодо відновлення здоров'я застрахованих осіб і членів їх сімей (далі - кошториси програм) та відповідно до законодавства.

Таким чином, позивач як страхувальник не має жодного відношення до використання страхових коштів при придбанні (оплаті) путівок на санаторно-курортне лікування, що виключає можливість порушення ним порядку використання цих коштів. Крім того, зі змісту Порядку № 12 вбачається, що страхувальники взагалі жодних коштів від Фонду не отримують, а тому і використовувати їх не можуть.

З огляду на встановлені в даній справі обставини порушення полягає у наданні застрахованими особами до комісії із соціального страхування позивача недостовірних відомостей у виді підроблених довідок форми 070/0.

При цьому відповідно до положень статті 32 Закону № 2240 саме застрахована особа несе відповідно до закону відповідальність за незаконне одержання з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) матеріального забезпечення та соціальних послуг за цим Законом.

Таким чином, діючим законодавством відповідальність за вказані правопорушення покладається на застраховану особу, а не на страхувальника.

Крім того, згідно довідки Слідчого управління МВС України в Дніпропетровській області за вказаними фактами зареєстроване кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального Кодексу України, у зв'язку з чим у випадку встановлення осіб, винних в підробленні та використанні підроблених документів (печаток, штампів, довідок тощо) саме на цих осіб повинен покладатись обов'язок відшкодування заподіяної відповідачу майнової шкоди за результатами розгляду кримінального провадження.

Суд першої інстанції вирішуючи позов в цій частині правильно послався на положення ч. 1 ст. 218 Господарського Кодексу України щодо необхідності встановлення наявності вини особи для покладення на неї фінансових (штрафних) санкцій.

З огляду на вказані обставини колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині.

Щодо порушення строків перерахування часткової вартості по двом санаторно-курортним путівкам, виданим ОСОБА_4 для спільного лікування з чоловіком ОСОБА_5 в санаторії «Крим ЦМР», а також неповного використання вказаними особами днів наданих путівок колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 4.13-4.15 Порядку № 12 передбачено, що часткова оплата вартості путівки до санаторію вноситься до каси або на поточний рахунок страхувальника за основним місцем роботи застрахованої особи, або через установу банку на транзитний рахунок органу Фонду за місцем обліку страхувальника із зазначенням у призначенні платежу номера путівки, за яку здійснюється часткова сплата. Часткова оплата вартості путівки до санаторію-профілакторію вноситься до каси або на поточний рахунок підприємства, на утриманні якого перебуває цей санаторій-профілакторій.

Сума оплати часткової вартості путівки, внесена застрахованою особою до каси або на поточний рахунок страхувальника, має бути перерахована на транзитний рахунок робочого органу Фонду протягом трьох банківських днів після її внесення.

Повернення коштів, що перераховані страхувальником або застрахованою особою на рахунок робочого органу Фонду як часткова сплата за санаторно-курортну путівку, яка використана частково або не була використана застрахованою особою, здійснюється за умови надання застрахованою особою, її законним представником, спадкоємцями або членом її сім'ї (у разі гострого захворювання або смерті застрахованої особи) до робочого органу Фонду звернення, документів, які підтверджують факт повернення (часткового використання) путівки та пояснюють причини неможливості її використання, копії платіжного доручення про перерахування страхувальником часткової вартості путівки або квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату застрахованою особою часткової вартості путівки на рахунок робочого органу Фонду.

У разі часткового використання путівки повернення коштів оплаченої часткової вартості путівки здійснюється у пропорційних розмірах за фактично ненадані послуги.

За відсутності квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки застрахованій особі путівка не видається.

Путівка (крім путівки до реабілітаційного відділення) видається за два тижні до початку строку заїзду.

З акту перевірки та матеріалів справи вбачається, що зарахування часткової вартості путівок на транзитний рахунок Дніпропетровської РВД відбулося 23.09.2013 року при заїзді по обох путівках 21.09.2013 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено і сторонами це не заперечувалось, що перерахування часткової вартості путівок було здійснено вчасно, а зарахування коштів на транзитний рахунок лише 23.09.2013 року сталося з причин, на які ані товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», ані застраховані особи не мали змоги вплинути, оскільки це залежить від роботи банківської установи.

При цьому як вірно зазначив суд першої інстанції, у відповідності з п. 4.13 Порядку № 12 встановлений обов'язок щодо вчасного перерахування коштів, а не їх зарахування на транзитний рахунок, що і було здійснено вчасно. Одночасно відповідачем не заперечується, що вказані кошти дійсно надійшли на цей транзитний рахунок і жодної шкоди відповідачу ці обставини не завдали.

Доводи ж відповідача щодо необхідності повернення страхувальником частини сплаченої відповідачем вартості путівок у зв'язку з неповним проходженням лікування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (13 днів замість 21) суперечать вимогам п. 4.13 Порядку № 12, яким передбачено можливість повернення у пропорційних розмірах за фактично ненадані послуги коштів оплаченої часткової вартості путівки у разі її часткового використання саме застрахованій особі, а не Фонду, як помилково вважає відповідач. Тобто мова йде про повернення тих коштів, які страхувальником або застрахованою особою перераховані на транзитний рахунок Фонду, а не коштів, які Фондом сплачені за придбання путівок.

Колегія суддів зазначає, що ж вказаний пункт взагалі не містить положень щодо покладення на страхувальника обов'язку повернення Фонду якихось коштів. Оскільки жодних коштів на придбання путівок, як зазначалось вище страхувальник від Фонду не отримує, то і повертати такі кошти не може.

Таким чином, в цій частині суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Повний текст складений 19 червня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року у справі № 804/1190/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко