Справа № 2а-3975/11/0970
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Львів Справа № 876/550/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - Солонини Р.Д.,

представника відповідача - Мелінишин С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року по справі № 2а-3975/11/0970 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «555-ІФ» до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «555-ІФ» (далі - ТзОВ «555-ІФ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Івано-Франківську від 11 липня 2011 року № .

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ДПІ у м. Івано-Франківську подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що факти порушень позивачем вимог податкового законодавства, які послужили підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, мали місце та чітко зафіксовані в акті перевірки від 17 червня 2011 року № 4740/15-2/32076620, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є помилковим.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги поданої відповідачем апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта перевірки від 17 червня 2011 року № 4740/15-2/32076620, складеного за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих ТзОВ «555-ІФ» у податковій звітності з податку на додану вартість, ДПІ у м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 липня 2011 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 9522,00 грн., з яких на 9521,00 грн. за основним платежем та на 01,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для визначення позивачеві податкових зобов'язань слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме заниження податку на додану вартість за квітень 2011 року на суму 9521,00 грн.

Вказаний висновок обґрунтований посиланням на те, що попередньою камеральною перевіркою, за результатами якої складено акт перевірки 17 січня 2011 року № 155/15-2/32076620, встановлено, що при формуванні податкової звітності за листопад 2010 року позивачем не враховано результати камеральної перевірки декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року та не внесено зміни в рядок 26 Декларації з податку на додану вартість за листопад 2010 року щодо зменшення залишку від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 73924,00 грн., у зв'язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 04 лютого 2011 року № /0; що наступною камеральною перевіркою, за результатами якої складено акт перевірки від 17 травня 2011 року № 3075/15-2/32076620, встановлено, що позивачем у поданій до податкового органу податковій звітності за квітень 2011 року завищено суму, що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в розмірі 64403,00 грн. та занижено суму, що за результатами звітного періоду підлягала сплаті платником податку до бюджету, на 9521,00 грн., у зв'язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 02 червня 2011 року № . Зазначає, що неврахування позивачем результатів останньої перевірки при формуванні податкового кредиту за квітень 2011 року і призвело до його завищення на 9521,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що викладені відповідачем в акті перевірки висновки про порушення ТзОВ «555-ІФ» є необґрунтованими, оскільки податкове повідомлення-рішення від 04 лютого 2011 року № /0 було скасоване в судовому порядку, а податкове повідомлення-рішення від 02 червня 2011 року № - контролюючим органом за результатом його адміністративного оскарження, що в свою чергу свідчить про правомірність неврахування позивачем висновків податкового органу попередніх перевірок при формуванні податку на додану вартість за квітень 2011 року та наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначеної статтею 200 Податкового кодексу України, відповідно до якої сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктами 4.6.6, 4.6.7 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25 січня 2011 року N 41 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації ( za197-11 ) поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Як видно з матеріалів справи, фактичною підставою донарахування позивачу податку на додану вартість оскаржуваним податковим повідомленням-рішення є висновки попередніх камеральних перевірок даних, задекларованих позивачем у податкових звітностях з податку на додану вартість, та їх неврахування при формуванні декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2011 року по справі № 2a-1974/11/0970, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04 лютого 2011 року № /0. Вказане рішення обґрунтоване правомірністю включення позивачем залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів в розмірі 73924,00 грн. до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 05 жовтня 2012 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на зазначені вище рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ТзОВ «555-ІФ» правомірно сформовано податкові зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2011 року без врахування висновків попередніх камеральних перевірок, безпідставність яких встановлена судовими рішеннями, що набрали законної сили.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року по справі № 2а-3975/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 23 червня 2015 року.