Справа № 802/3403/14-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2015 р. м. Київ К/800/5717/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

секретаря Лопушенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 01.09.2014р. про відмову в наданні позивачам дозволу на імміграцію в Україну та зобов'язання відповідача поновити розгляд заяв позивачів про надання дозволу на імміграцію в Україну з урахуванням вимог закону України "Про імміграцію" та наказу в.о. Міністра внутрішніх справ України №626 від 17.07.2012р.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2014р. позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем при прийнятті спірних рішень прав позивачів на отримання дозволу на імміграцію в Україну, яке виникло в зв'язку з поданням ними в червні 2011 року всіх необхідних документів для отримання такого дозволу та не могло бути обтяжене додатковими обов'язками.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, відмовляючи в задоволені позову, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що спірні рішення прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, й ним у відповідності до норм Закону України "Про імміграцію" вчинено всі дії для розгляду заяв позивачів щодо надання дозволу на імміграцію.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останніх заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в червні 2011 року позивачі звернулись до ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області з заявами про надання дозволів на імміграцію в Україну, проте, рішенням в.о. начальника сектору протидії нелегальній міграції та імміграційної роботи ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області від 10.10.2011р. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 було відмовлено в наданні дозволів на імміграцію в Україну.

Не погодившись з таким рішенням, вказані особи звернулись до суду й постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.01.2012р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012р., позов було задоволено та визнано протиправним і скасовано рішення про відмову в наданні дозволів на імміграцію в Україну ОСОБА_5, ОСОБА_9 від 10.10.2011р. й зобов'язано ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області поновити розгляд заяв ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

В подальшому, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2013р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013р., замінено боржника у виконавчому провадженні по справі №2-а/0270/4957/11 ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області на Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

01.09.2014р. УДМС України у Вінницькій області року прийняло рішення-висновки про відмову в наданні позивачам дозволів на імміграцію в Україну.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача позивачі звернулися до суду за захистом порушених прав.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, здійснивши касаційний перегляд справи, вказує на таке.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

При цьому, умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначено Законом України від 07.06.2001р. №2491-III (далі - Закон №2491), а процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію - Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002р. №1983 (далі - Порядок №1983).

Так, згідно з ст.1 Закону №2491 дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до статті 6 Закону №2491 спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: 1) приймають заяви разом з визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; 3) приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) видають та вилучають у випадках, передбачених цим Законом, посвідки на постійне проживання; 5) ведуть облік осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

За змістом частин 5 та 10 статті 9 Закону України "Про імміграцію" для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я. У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається. Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Відповідно до п.11 Порядку №1983 разом із заявою встановленого ДМС за погодженням з МЗС зразка подаються, зокрема: копія документа, що посвідчує особу (підтверджує громадянство (підданство) чи статус особи без громадянства); три фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; документ про місце проживання (в Україні та за кордоном); документально підтверджені відомості про склад сім'ї (копії свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документів про усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо). При цьому, документи, відомості за якими можуть змінюватися, можуть бути подані протягом шести місяців від дня їх видачі.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів); здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Пунктом 14 Порядку №1983 передбачено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Національного центрального бюро Інтерполу та Держкомкордону; регіональні органи СБУ, Національне центральне бюро Інтерполу та Держкомкордон проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається, й про результати перевірки інформується орган, який зробив запит; термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

За змістом п.16 Порядку №1983 у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Судом встановлено, що оскаржуваними рішеннями від 01.09.2014р. УДМУ у Вінницькій області відмовило позивачам в наданні дозволу на імміграцію у зв'язку з невідповідністю заяв встановленому зразку та втратою чинності на момент поновлення їх розгляду доданих до заяв документів.

Як вже вказувалось в цій ухвалі, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.01.2012р. ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області було зобов'язано поновити розгляд заяв ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Водночас, постановою від 28.03.2011р. №346 "Про ліквідацію урядових органів" Кабінет Міністрів України ліквідував Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі - ДДГІРФО) МВС України, а відповідні функції згідно з Положенням, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011р. №405/2011, покладено на Державну міграційну службу України.

15.06.2011р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №658 "Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби", якою постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної міграційної служби за переліком згідно з додатком та зобов'язав Міністерство внутрішніх справ до врегулювання питання щодо організації діяльності територіальних органів Державної міграційної служби, що утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, вжити заходів до їх розміщення у приміщеннях територіальних органів та підрозділів Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб урядового органу, який діяв у системі Міністерства внутрішніх справ, що ліквідуються.

Наказом МВС України №626 від 17.07.2012р. зобов'язано начальників головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі: ужити заходів щодо завершення до 01.08.2012р. розгляду територіальними органами та підрозділами ДДГІРФО заяв громадян України, іноземців та осіб без громадянства, термін розгляду яких закінчується 31 липня цього року; у період з 1 по 15.08.2012р. організувати комісійну передачу територіальним органам та підрозділам ДМС матеріалів, указаних у п.1.1 цього наказу; організувати прийняття та завершення розгляду зазначених у п.1.2 цього наказу матеріалів у визначені законодавством строки.

Згідно з Положенням про УДМС України Вінницькій області, затвердженим наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2011р., УДМС України Вінницькій області є територіальним органом Державної міграційної служби України та їй підпорядковується, а також відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, приймає рішення про надання дозволу на імміграцію або відмову в його наданні.

Таким чином, як правильно вказав суд першої інстанції, відповідач відповідно до наказу МВС України №626 від 17.07.2012р. повинен був організувати прийняття та завершення розгляду заяв ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 у визначені законодавством строки, проте, оскаржувані рішення про відмову в наданні позивачам дозволу на імміграцію було прийнято ним лише 01.09.2014р., тобто з порушенням строку розгляду таких заяв, визначеного Законом України "Про імміграцію".

Крім того, як вже зазначалось, перелік та вимоги до документів, які необхідно додати до заяви для надання дозволу на імміграцію, передбачені ст.6 Закону України "Про імміграцію" та п.11 Порядку №1983 й позивачі, звернувшись у червні 2011 року з заявами для надання дозволів на імміграцію, подали всі необхідні та відповідаючі вимогам вказаних норм документи.

Однак, станом на момент прийняття оскаржуваних рішень від 01.09.2014р. шестимісячний строк з моменту видачі частини поданих позивачами документів сплинув, в зв'язку з чим позивачі, як вважає відповідач, для отримання дозволів на імміграцію мали б подати нові документи.

Проте, як вже зазначалось в цій ухвалі, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.01.2012р. було зобов'язано ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області поновити розгляд поданих позивачами заяв, а не прийняти нові заяви з новими документами.

Крім того, п.11 Порядку №1983 не зобов'язує особу, яка подає заяву про надання дозволу на імміграцію, поновлювати документи, відомості за якими можуть змінюватися, через шість місяців з дня їх видачі.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що, подавши у червні 2011 року документи для отримання дозволу на імміграцію в Україну, позивачі не повинні були бути обтяжені покладенням на них відповідачем додаткових обов'язків.

Водночас, відповідачем, всупереч приписам ч.2 ст.71 КАС України, не було доведено наявності передбачених законами України підстав для відмови в наданні позивачам дозволів на імміграцію, а отже й правомірності прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд першої інстанцій прийшов до правильного висновку про протиправність рішень УДМС у Вінницькій області від 01.09.2014р. про відмову в наданні дозволів на імміграцію в Україну ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та, як наслідок, їх скасування.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі й дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, яке було помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

За таких обставин та керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2015 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.