Справа № 816/1162/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 р.Справа № 816/1162/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - Мороза С.С., відповідача - Дзюби І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. по справі № 816/1162/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія"

до Полтавської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА

09 квітня 2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія" (далі по тексту - ТОВ «Чіммер і Шварц, Росія», позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України (далі по тексту - Полтавська митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості №806020000/2013/000054/1 від 23.10.2013 р., №806020000/2013/000055/1 від 23.10.2013 р., №806020000/2013/000056/1 від 23.10.2013 р., №806020000/2013/000060/1 від 07.11.2013 р., №806020000/2013/000061/1 від 19.11.2013 р.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 року по справі № 816/1162/15-а позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості залишено без розгляду.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія" з Державного бюджету України сплачену згідно платіжного доручення № 73 від 09 квітня 2015 року суму судового збору в розмірі 182,70 грн.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 року скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ч.3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.5 ст.24 Митного кодексу України, ст. 1, пп.14.1.1-1 п.14.1 ст.14, ст.41, п.56.18, п.56.21 ст.56, ст.102 Податкового кодексу України зазначив, що строк для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішень про коригування митної вартості товару становить 1095 днів, а не 6 місяців, як помилково вважав суд першої інстанції. У зв'язку з чим, наполягає на тому, що строк звернення з даним позовом до суду ТОВ «Чіммер і Шварц, Росія» не пропущено, а відтак, висновок суду першої інстанції про залишення даного позову без розгляду є хибним.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в скарзі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторі, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позову ТОВ «Чіммер І Шварц, Росія», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подано клопотання про поновлення цього строку із зазначенням причин поважності пропуску цього строку.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що оскільки позивачем оскаржуються рішення митного органу, а Митним кодексом України не визначено спеціального строку на оскарження до суду такого рішення, в даному випадку такий строк визначається нормами КАС України та становить шість місяців.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст.99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають переваги в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спірних правовідносин є оскарження рішень про коригування митної вартості №806020000/2013/000054/1 від 23.10.2013 р., №806020000/2013/000055/1 від 23.10.2013 р., №806020000/2013/000056/1 від 23.10.2013 р., №806020000/2013/000060/1 від 07.11.2013 р., №806020000/2013/000061/1 від 19.11.2013 р., які є рішеннями суб'єкта владних повноважень, а саме органу доходів і зборів.

У відповідності до ст.24 Митного кодексу України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Предметом оскарження є, зокрема, рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.

У відповідності до ч.1 ст.29 МК України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Частиною 5 статті 24 МК України передбачено, що оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з ч.3 ст.24 МК України правила цієї глави застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, урегульовано Податковим кодексом України.

За визначенням ст.41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Адміністрування податків, зборів, митних платежів - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об'єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом (а.14.1.1-1 п.14.1 ст.14 ПК України).

Як встановлено пунктом 190.1 ст.190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, для задекларованих позивачем товарів базою оподаткування податком на додану вартість є саме митна вартість товарів.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що спірними рішеннями відповідач здійснив адміністрування митних платежів, а саме - збільшив базу оподаткування імпортованих товарів (митну вартість товарів, що призвело до збільшення сплачених позивачем податків.

Таким чином, Полтавська митниця ДФС в процесі виконання покладених на неї законом обов'язків щодо адміністрування митних платежів, у розумінні Податкового кодексу України є контролюючим органом.

Отже, відносини позивача як платника податків та зборів, з Полтавською митницею ДФС, що виникають у сфері адміністрування митних платежів, а також права позивача, зокрема, на оскарження до суду рішень відповідача, у т.ч. про визначення митної вартості, урегульовано Податковим кодексом України.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України передбачено строк давності тривалістю у 1095 днів.

Таким чином, пунктом 56.18 ст.56 ПК України безпосередньо врегульовано застосування строків оскарження рішення контролюючого органу до суду, а саме: визначено тривалість строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу (1095 днів) та визначено момент початку перебігу строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу (з моменту отримання такого рішення).

З урахуванням викладеного, приписи пункту 56.18 ст.56 ПК України є нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними рішень контролюючих органів.

За таких обставин, строк звернення платника податків до адміністративного суду з позовом про оскарження рішень про визначення митної вартості становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішень, що оскаржуються.

Окрім того, пунктом 56.21 ст.56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги дати оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості (23.10.2013 р., 07.11.2013 р., 19.11.2013 р.), дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (09.04.2015 р.), колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строку звернення до суду з даним позовом, а тому висновок суду першої інстанції про застосування до позову ТОВ «Чіммер і Шварц, Росія» наслідків пропущення цього строку, передбачених ст.100 КАС України, є помилковим.

З огляду на норму 56.18 ст.56 ПК України колегія суддів вважає необґрунтованим твердження відповідача, з яким помилково погодився суд першої інстанції, про те, що оскільки спірні рішення про визначення митної вартості не є податковими повідомленнями-рішеннями, на них розповсюджується шестимісячний строк оскарження, передбачений ч.2 ст.99 КАС України, оскільки такий строк встановлено спеціальним законом - Податковим кодексом України.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Згідно з п.4 ч.1 ст.204 КАС України порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 року по справі № 816/1162/15-а через порушення ним норм процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п.4 ч.1 ст.204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія" задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. по справі № 816/1162/15-а скасувати.

Справу № 816/1162/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чіммер і Шварц, Росія" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23.06.2015 р.