Справа № 804/13672/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2015 р. м. Київ К/800/16071/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Горбатюка С.А., Сороки М.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення заборгованості, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові (далі - УПФУ в м. Чернігові) звернулося до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк"), в якому просить:

- визнати дії відповідача неправомірними стосовно неперерахування помилково зарахованої суми пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 в сумі 93,51 гривень;

- стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" помилково зараховану суму пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 в сумі 93,51 гривень.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що 06 червня 2013 року УПФУ в м. Чернігові перераховано на поточний рахунок пенсіонера ОСОБА_1, відкритий в Чернігівському регіональному відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк" суму пенсії за червень 2013 року у розмірі 1426,11 гривень.

У зв'язку зі смертю пенсіонера УПФУ в м. Чернігові направлено до відповідача лист № 9508/06 від 11 червня 2013 року з проханням повернути зараховані кошти на поточний рахунок позивача.

Однак, ПАТ КБ "ПриватБанк" повернено кошти не в повному обсязі, а саме - 1332,60 гривень.

Позивач вважає дії ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно неперерахування помилково зарахованої суми пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 в сумі 93,51 гривень неправомірними.

У зв'язку з цим, УПФУ в м. Чернігові звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 18 березня 2015 року скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь позивача 93,51 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у відповідності до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30 серпня 1999 року "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України № 734 від 04 липня 1998 року", УПФУ в м. Чернігові укладено з ПАТ КБ "ПриватБанк" договір від 01 січня 2012 року, згідно з яким банк виконує функції виплати пенсії та грошової допомоги.

06 червня 2013 року органом пенсійного фонду було перераховано на поточний рахунок пенсіонера ОСОБА_1, яка перебуває на обліку в УПФУ в м. Чернігові, грошову суму в розмірі 1426,11 грн., спрямовану на виплату пенсії за червень 2013 року.

Однак, 11 червня 2013 року позивач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою про повернення вищезазначених коштів у зв'язку зі смертю 27 травня 2013 року пенсіонера ОСОБА_1.

Розглянувши вищезазначену вимогу про повернення грошових коштів, нарахованих на рахунок пенсіонера, банком повернено позивачу кошти у межах наявного залишку на поточному рахунку померлої у розмірі 1332,60 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у банка обов'язку з повернення позивачу суми в розмірі 93,51 грн., оскільки така сума не була наявна на поточному рахунку одержувача на дату надходження відомостей до банку про смерть пенсіонера.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову, виходив з того, що грошові кошти помилково перераховані на банківський рахунок померлої, а отже підлягають поверненню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із такими висновками, оскільки вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема й спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частинами 3, 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у встановлених випадках.

Пунктом 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених частиною 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Аналізуючи вищезазначені положення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що даний спір за своєю суттю до вказаних у Кодексі адміністративного судочинства України випадків не відноситься, а зводиться до вимог пенсійного органу повернути кошти, які перебувають на рахунках банку - суб'єкта господарювання. Тобто спір цей стосується банківської діяльності щодо порядку здійснення розрахункових операції (введення рахунків, нарахування і повернення коштів, тощо) та правомірності такого здійснення із зарахування коштів у вигляді пенсії, що і є предметом спору сторін. Усі інші вимоги є похідними від зазначених.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду в господарському судочинстві.

Разом з цим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на ту обставину, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звертався до суду першої інстанції з клопотанням про закриття провадження у справі, що міститься в матеріалах справи, однак судами попередніх інстанцій дане клопотання залишено поза увагою.

Згідно із вимогами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220, 2201, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у цій справі скасувати.

Провадження по справі відкрите в порядку адміністративного судочинства з а к р и т и.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді С.А. Горбатюк

М.О. Сорока