Справа № 824/1219/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

824/1219/15-а

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 червня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1219/15-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову Прокурора міста Чернівці до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування регуляторного акту,-

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2015 року Прокурор міста Чернівці звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення літніх торгових майданчиків і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Чернівці, затверджене рішенням сесії Чернівецької міської ради VІ скликання від 29.12.2014 року № 1475.

Статтями 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ) визначено форму та зміст адміністративного позову та вимоги до позовної заяви. Зокрема, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. Суб’єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов’язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Вивченням позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивач - прокурор міста Чернівці звертаючись до суду з зазначеним позовом не надав суду належного доказу про направлення відповідачу адміністративного позову з додатками, оскільки доданий до заяви фіскальний чек від 08.06.2015 року з зазначенням прізвища отримувача "Яворська" не має жодного відношення до вказаної справи. Також позивачем додано до позовної заяви два аркуші паперу А4 друкованого тексту на якому надруковано рішення 59 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 29.12.2014 № 1475 та шість друкованих аркушів паперу із зазначенням Положення, при цьому вказане рішення та положення не підписано посадовими особами та не завірені печаткою органу місцевого самоврядування. Водночас, із незрозумілих підстав вказані аркуші паперу на яких відсутні обов’язкові реквізити документу, завірені печаткою для пакетів прокуратури м. Чернівці.

При цьому, суд зазначає, що позивачем неналежно виконані вимоги ч.2 ст.106 КАС України, а саме не надано належних письмових доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, тобто додані до позовної заяви додатки аркушів паперу на яких викладено Рішення та Положення не відповідають вимозі офіційного документа, оскільки не містять обов’язкових реквізитів – таких, як підпис посадової особи та печатки органу місцевого самоврядування. Також не надано доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З урахуванням зазначених обставин, ухвалою суду від 10 червня 2015 року позовну заяву прокурора м. Чернівці залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

На виконання вказаної ухвали суду, 17 червня 2015 року на адресу суду надійшов лист, до якого прокурором м. Чернівці додано лише фіскальний чек вже від 16.06.2015 року про направлення відповідачу адміністративного позову. Однак доказу про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів суду, не надав. Також, позивачем не надано суду належних письмових доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме оригіналу-документа, або належним чином засвідченої копії оскаржуваного Рішення та Положення, на яких мають міститися обов’язкові реквізити - підпис посадової особи органу місцевого самоврядування та його печатка, як передбачено Вимогами до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55. При цьому, позивачем не зазначено підстави не можливості надання таких доказів.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу позивача на положення пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Дослідженням листа від 16.06.2015 року, судом встановлено, що позивачем недостатньо обґрунтовано зміст позовних вимог та не надано достатньо належних доказів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов’язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Конституційний Суд України розглядаючи справу № 1-31/2011 20 жовтня 2011 року

№ 12-рп/2011 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях встановлював наявність порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, коли у процесі одержання доказів обмежувалися права і свободи, гарантовані Конвенцією, зокрема її статтею 6 "Право на справедливий суд".

Водночас, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: 1) закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної систем, прав національних груп і територіальних утворень;

2) гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина;

3) основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення.

Статтею 5 Закону визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не виконано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху в частині надання належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а саме не надано оригіналу - документу, або належним чином засвідченої копії документа - оскаржуваного Рішення та Положення на яких мають міститися обов’язкові реквізити - підпис посадової особи органу місцевого самоврядування та його печатка.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 108 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка зазначена у рішенні від 24 лютого 2015 року, та Вищого адміністративного суду України, рішення від 12 січня 2015 р.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За таких обставин позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 3 ст. 108, ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Прокурора міста Чернівці повернути позивачеві.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

У відповідності до ст.ст. 185, 186 КАС України ухвала може бути оскаржена повністю або частково в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно статті 254 КАС України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький