Справа № 804/4200/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 р. Справа № 804/4200/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007» до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим органом було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ПП «Гарант Сервіс 2007». Дії відповідача, висновки акту №74/4-16-22-03/35341376 від 09.02.2015 року та акту №73/4-16-22-03/35341376 від 09.02.2015 року, податкові повідомлення-рішення Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вважає необґрунтованими, прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню. Висновки зазначені в актах перевірки не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються наявними первинними документами.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника.
Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою уповноваженої особи відповідача. Надав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, в задоволенні якого судом відмовлено, оскільки в даному клопотанні представником не зазначено та надано жодних доказів неможливості забезпечення явки жодного представника податкового органу.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач Приватне підприємство «Гарант Сервіс 2007» знаходиться на податковому обліку в Верхньодніпровській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №73/4-16-22-03/35341376 від 09.02.2015 року, яким зафіксовано порушення ПП «Гарант Сервіс 2007»: п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, що призвело до безпідставного завищення податкового кредиту на суму 68 070,00 грн. за вересень 2014 року, в результаті чого донараховано податку на додану вартість у сумі 68 070,00 грн. за вересень 2014 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №74/4-16-22-03/35341376 від 09.02.2015 року, яким зафіксовано порушення ПП «Гарант Сервіс 2007»: п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, що призвело до безпідставного завищення податкового кредиту на суму 69 270,00 грн. за жовтень 2014 року, в результаті чого донараховано податку на додану вартість у сумі 69 270,00 грн. за жовтень 2014 року.
Правомірність податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання послуг у ТОВ «Біз-гард» з огляду на відсутність в них основних засобів, трудових ресурсів, а також належним чином оформлених паперових носіїв, та як наслідок непідтвердженість факту здійснення господарських операцій та використання у власній господарській діяльності.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій ТОВ «Біз-гард» з позивачем, у останнього не виникає податкових зобов'язань та відсутнє право на податковий кредит.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01.08.2014 року позивачем ПП «Гарант Сервіс 2007» (Замовник) було укладено договір з ТОВ «Біз-гард» (Виконавець) за №1916.
Відповідно зазначеного договору Виконавець зобов'язується: забезпечити на об'єкті Замовника внутрішній громадський порядок, проінструктувати своїх працівників про специфіку та умови несення служби, контролювати всередині об'єктовий режим, забезпечити на об'єкті пропускний режим, а Замовник зобов'язується: надати Виконавцю будь-яку інформацію, необхідну для розробки плану охорони, вимагати від власників Об'єктів створення належних умов для забезпечення пропускного та внутрішнього режимів, сприяти Виконавцю при виконанні останнім зобов'язань за Договором; розглядати і виконувати письмові мотивовані рекомендації Виконавця, що стосуються безпеки Об'єкта; вимагати від власника Об'єкта надання Виконавцю службових та підсобних приміщень для належного виконання зобов'язань за договором.
На виконання умов договору №1916 від 01.08.2014 року між ПП «Гарант Сервіс 2007» та ТОВ «Біз-гард» у вересні підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.09.2014 року, 08.09.2014 року, 12.09.2014 року, 16.09.2014 року, 19.09.2014 року, 25.09.2014 року, 30.09.2014 року та податкові накладні №№30 від 04.09.2014 року на загальну суму 58 347,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 724,50 грн., №57 від 08.09.2014 року на загальну суму 58 347,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 724,50 грн., №119 від 12.09.2014 року на загальну суму 58 347,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 724,50 грн., №169 від 16.09.2014 року на загальну суму 58 347,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 724,50 грн., №197 від 19.09.2014 року на загальну суму 58 347,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 724,50 грн., №264 від 25.09.2014 року на загальну суму 58 347,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 724,50 грн., №339 від 30.09.2014 року на загальну суму 58 338,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 723,00 грн.
На виконання умов договору №1916 від 01.08.2014 року між ПП «Гарант Сервіс 2007» та ТОВ «Біз-гард» у жовтні підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.10.2014 року, 10.10.2014 року, 14.10.2014 року, 20.10.2014 року, 23.10.2014 року, 27.10.2014 року, 31.10.2014 року та податкові накладні №№75 від 06.10.2014 року на загальну суму 59 373,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 895,50 грн., №109 від 10.10.2014 року на загальну суму 59 373,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 895,50 грн., №128 від 14.10.2014 року на загальну суму 59 373,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 895,50 грн., №179 від 20.10.2014 року на загальну суму 59 373,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 895,50 грн., №203 від 23.10.2014 року на загальну суму 59 373,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 895,50 грн., №211 від 27.10.2014 року на загальну суму 59 373,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 895,50 грн., №353 від 31.10.2014 року на загальну суму 59 382,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 897,00 грн.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаного договору, укладеного позивачем з ТОВ «Біз-гард». Факт укладення договору та його виконання сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
Сума податку на додану вартість у розмірі 137 340,00 грн. за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ за вересень-жовтень 2014 року.
Розрахунки відбувались в безготівковій формі та підтверджуються наданими до суду банківськими виписками за період з 09.10.2014 року по 31.11.2014 року, а також договором №11 від 01.10.2014 року про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Біз-гард» та ТОВ «Бізнестехресурс».
Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Отримані послуги було використано позивачем у власній господарській діяльності на виконання договорів між ПП «Гарант Сервіс 2007» та замовниками ТОВ «Славянський базар», ТОВ «Добробуд», ТОВ «Комо-Д», ВАТ «Юждизельмаш», ТОВ «Автосервісгрупп», ТОВ «Ева».
Підставу укладання договору з ТОВ «Біз-гард» позивач обґрунтував тим, що оскільки основним видом господарської діяльності позивача являється діяльність приватних охоронних служб, її здійснення безпосередньо пов'язане з залученням до охорони кваліфікованих охоронців. Так як позивач має значну кількість об'єктів де надаються послуг стаціонарної охорони (контроль пропускного, внутрішнього, внутрішньообєктного режимів), кількості особового складу персоналу охорони ПП «Гарант Сервіс 2007» часом бракує для якісного виконання охоронних послуг та постійної ротації змін охоронників для відпочинку, а також у зв'язку з тим , що персонал охорони (робітників-охоронників) потрібно навчати, постійно підвищувати їх кваліфікаційні розряди, нести витрати на екіпірування, спеціальний одяг, засоби індивідуального захисту та транспортування охоронників до віддалених об'єктів, позивач змушений шляхом укладання договорів з іншими охоронними підприємствами перекладати виконання своїх договірних зобов'язань перед власниками об'єктів охорони (замовниками охоронних послуг) на інші охоронні підприємства.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача та досліджені докази, суд вважає, помилковим висновок податкового органу, щодо непідтвердженості реальності проведених господарських відносин між ПП «Гарант Сервіс 2007» та ТОВ «Біз-гард» та як наслідок завищення податкового кредиту в сумі 137 340,00 грн.
З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції між ПП «Гарант Сервіс 2007» та ТОВ «Біз-гард» є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ПП «Гарант Сервіс 2007» має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку зокрема при визначені об'єкту оподаткування податком на додану вартість.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності ПП «Гарант Сервіс 2007». Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагент є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Окрім того, суд звертає окрему увагу на те, що пунктом 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIIІ установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.
При цьому, судом встановлено, що перевірки було призначено на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, що оформлено наказами №69 від 29.01.2015 року та №85 від 30.01.2015 року.
В даному випадку, відповідачем не спростовано доводів позивача про відсутність дозволу Кабінету міністрів України стосовно перевірки підприємства позивача, або заявки позивача до органу ДПІ щодо його перевірки, стосовно того, що обсяг доходу позивача менший за 20 млн. грн. за попередній календарний рік, щодо відсутності рішення суду, або постанови слідчих органів, щодо проведення будь-яких перевірок позивача, щодо відсутності діяльності щодо ввезення на митну територію України, вироблення та реалізацію підакцизних товарів, відсутності вимог щодо відшкодування ПДВ з бюджету за правовідносинами з ТОВ «Біз-Гард».
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області не відповідають частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов ПП «Гарант Сервіс 2007» підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007» до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська