Справа № 803/2087/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 р. Справа № 876/10012/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області до Комунального підприємства «Зелене господарство м. Луцька» про зупинення видаткових операцій на рахунках,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.10.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зупинення видаткових операцій на рахунках у загальній сумі 1 457 666,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв'язку з тим, що відповідачем не було допущено податкового керуючого до опису майна в податкову заставу, останнім був складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу, що відповідно до пунктів 89.3, 89.4 ст. 89 та пункту 91.3 ст. 91 Податкового кодексу України є підставою для звернення з поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що факт не допуску до опису майна мав місце і про це свідчить не тільки підписи податкового керуючого та старшого оперуповноваженого ВОВЕЗ ОУ Луцької ОДПІ, а й підпис головного бухгалтера КП «Зелене господарство м.Луцька», якою без будь-яких письмових чи усних застережень чи зауважень було підписано Акт відмови платника податків від опису майна в податкову заставу №444/25 від 07.10.2014 року, який став підставою для звернення Луцької ОДПІ з відповідним поданням до суду.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення подання Луцької ОДПІ про зупинення видаткових операцій на рахунках відсутні, оскільки при розгляді справи судом не знайшли підтвердження обставини, на які податковий орган посилався як на підставу зупинення видаткових операцій, а саме - факт відмови платника від опису майна в податкову заставу.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 23.03.2010 року Луцькою ОДПІ прийнято рішення № 34/24 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

14.01.2010 року Луцькою ОДПІ було складено акт опису активів, на які поширюється право податкової застави, згідно якого описано майно на суму 151927,55 грн.

Станом на 07.10.2014 року податковий борг відповідача становив 1457666,71 грн., що підтверджується довідкою про наявність податкового боргу.

07.10.2014 року старшим державним ревізором-інспектором - податковим керуючим Ковальчуком А. А. було здійснено виїзд за юридичною адресою КП «Зелене господарство м. Луцька»: 43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Рівненська,119, з метою здійснення опису майна підприємства в податкову заставу.

Цього ж дня Ковальчуком А. А. та старшим оперуповноваженим ВОВЕЗ ОУ Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області Положевецм Б. О. було складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу, у якому зазначено що посадові особи КП «Зелене господарство м. Луцька» відмовились від допуску посадових осіб контролюючого органу до складання акту опису майна, яке перебуває в податковій заставі, у зв'язку з тим, що майно, яке знаходиться на балансі КП «Зелене господарство м. Луцька» є власністю Луцької міської ради.

Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Пунктом 89.4 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Колегія суддів зазначає, що згідно Акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 444/25 від 07.10.2014 року, який знаходиться в матеріалах справи, нічого не можна зрозуміти, та не можливо його взагалі прочитати, податковий орган на розгляд справи в судове засідання не з'явився.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року у справі №803/2087/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний