Справа № 804/3908/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 р. Справа № 804/3908/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та скасування арешту, -
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та скасування арешту.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно допущено бездіяльність в частині зняття арешту з об'єкту нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв або клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом було ухвалено проводити розгляд справи без участі представника відповідача.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
30 травня 2014 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №191/1943/14 (провадження №2/191/998/14) визнано дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) від 31 жовтня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «Полстар» в особі ліквідатора Татаринової Юлії Вячеславівни, та визнано за позивачем право власності на цілісний майновий комплекс - нерухоме майно - цех з переробки насіння олійних культур, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
24 вересня 2008 року постановою Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції АЕ №922302 накладено арешт на вказаний об'єкт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження №7998772.
Про існування даного обтяження позивач дізнався з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №18758295 від 21.01.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Існуюче обтяження №7998772 накладено у зв'язку з непогашенням товариством з обмеженою відповідальністю «Полстар» на той час зобов'язаннями.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 року по справі №5005/153/2011 ліквідовано юридичну особу товариству з обмеженою відповідальністю «Полстар» у зв'язку з банкрутством.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що 16 травня 2013 року внесено запис про припинення юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Полстар».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пунктів 5, 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Приписами статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Згідно частини 2 статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.
У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст.67 Закону України «Про виконавче провадження»).
У відповідності до пункту 7 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання боржника банкрутом.
За змістом частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» уразі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Суд зауважує, що ухвалами суду від 13 березня 2015 року та від 17.04.2015 року з Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції витребувано завірену належним чином копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АЕ №922302 від 24.09.2008 року, проте відповідачем документів до суду не надано.
Таким чином, суд погоджується з позицією позивача, що відповідачем було допущено бездіяльність в частині не зняття арешту при закінченні виконавчого провадження.
В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача скасувати арешт, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.
Так, частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому суд зазначає, що в силу частини 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» уразі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
За таких обставин суд вважає за необхідне в порядку частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України зняти арешт, накладений постановою відповідача від 24 вересня 2008 року АЕ №922302.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та скасування арешту - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції щодо не зняття арешту, накладеного на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження №7998772.
Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції від 24.09.2008 року АЕ №922302 на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження №7998772.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко