Справа № 824/2918/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2918/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

11 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_5, управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації та Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання дій протиправними та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 звернулись до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_5, управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації та Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання дій протиправними та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області щодо реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 р. (реєстраційний номер ЧВ 78), а саме: "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ.А з прибудовою торгових приміщень на АДРЕСА_1 (заявник - фізична особа-підприємець ОСОБА_5, інд.код НОМЕР_1). Скасовано реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 р. (реєстраційний номер ЧВ 78), а саме: "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ.А з прибудовою торгових приміщень на АДРЕСА_1 (заявник - фізична особа-підприємець ОСОБА_5, інд.код НОМЕР_1).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, третя особа - ФОП ОСОБА_17 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила щодо її задоволення.

Позивач - ОСОБА_2 та представник позивачів в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги третьої особи, посилаючись на письмові заперечення подані проти апеляційної скарги.

Представник управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подавши 14.01.2015 року до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач до суду апеляційної інстанції свого уповноваженого представника не направив, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ФОП ОСОБА_5 подав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо проведення реконструкції частини власних приміщень магазину літ.А з прибудовою торгових приміщень, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

27 серпня 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області зареєструвала Декларацію № ЧВ 78 про початок виконання будівельних робіт, а саме: «Реконструкція частини власних приміщень магазину літ.А з прибудовою торгових приміщень на АДРЕСА_1».

Не погоджуючись із вказаною реєстрацією, позивачі звернулися з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови виходив з обґрунтованості позовних вимог позивачів, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

В силу Закону України «Про охорону культурної спадщини», для охорони культурної спадщини встановлюються відповідні зони охорони пам'ятки, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Згідно із ч.1 ст.22 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Відповідно до приписів п.9 та п.13 ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках місцевого значення, їхніх територіях та в зонах охорони, а також погодження земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам'яток місцевого значення, належить до повноважень органу охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій, де в Чернівецькій області таким органом є Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації.

Як слідує з матеріалів справи, Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації дозвіл на виконання будівельних робіт на пам'ятці архітектури місцевого значення - будинку АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_5 не надавався, а проектна документація не погоджувалася.

Статтею 376 ЦК України передбачено, що будівництво є законним лише за умов, якщо воно здійснюється на спеціально відведеній для цього ділянці, має всі необхідні дозволи та проходить без порушення будівельних норм та правил.

Право на виконання будівельних робіт у замовника виникає після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт (ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно п.п.4, 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене Постановою КМУ від 09.07.2014 року №294, Положення про Інспекцію держаного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецький області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, та територіальні органи, відповідно до покладених на них завдань реєструють декларації про початок виконання будівельних робіт, та здійснюють державний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Положеннями статей 2 та 5 Закону України «Про основи містобудування» встановлено, що головними напрямами при здійсненні містобудівної діяльності є, зокрема, - збереження пам'яток культурної спадщини та забезпечення охорони культурної спадщини.

В силу ст.8 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування полягає, зокрема, в контролі за дотриманням вимог щодо охорони культурної спадщини.

Згідно вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» охорона об'єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

З системного аналізу даних норм вбачається, що до обов'язків відповідача, як органу влади, входить не тільки реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт, але й контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, який зокрема полягає, в забезпеченні охорони об'єктів культурної спадщини, шляхом перевірки наявності відповідних документів (дозволів), оскільки фактом реєстрації декларації відповідач фактично надає право (санкціонує) проведення будівельних робіт.

Однак, Інспекцією ДАБК у Чернівецькій області при реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, не було враховано, що будинок АДРЕСА_1 належить до пам'ятки архітектури місцевого значення, по відношенню до яких діє спеціальний режим їх використання; не було враховано, що згідно ст.22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» заборонено змінювати пам'ятки архітектури, а проектна документація заявника передбачає зміну пам'ятки архітектури; не було враховано, що у заявника не має відповідного дозволу, компетентного державного органу охорони культурної спадщини на проведення будівельних робіт на об'єкті культурної спадщини.

Таким чином, за відсутності дозволу компетентного органу у сфері охорони культурної спадщини на проведення реставраційних робіт на пам'ятці архітектури - будинку АДРЕСА_1, а також у зв'язку із встановленням заборони на зміну пам'яток архітектури (ст.22 Закону України «Про охорону культурної спадщини»), суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність скасування реєстрації декларації.

Щодо відсутності у ФОП ОСОБА_5 документа на земельну ділянку, який би надавав право на здійснення забудови земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію, та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Як вбачається з Декларації на початок виконання будівельних робіт, земельна ділянка ФОП ОСОБА_5 використовується на підставі договору встановлення земельного сервітуту №74 від 28.09.2012 року.

Разом з тим, Договір встановлення земельного сервітуту не дає права на здійснення будівництва на земельній ділянці відносно якої його було встановлено, та не може бути підставою для реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, оскільки не є документом, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договору суперфіцію, які у розумінні п.2, п.З Постанови КМУ №466 від 13.04.2011 р. «Деякі питання виконання будівельних робіт» є підставами для реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

За змістом ст.ст. 98, 99 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача суміжної земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, для: проходу та проїзду на велосипеді; проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми; відводу води тощо.

Сервітут може бути встановлено щодо земельної ділянки для задоволення потреб власника сусідньої земельної ділянки, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Договір встановлення земельного сервітуту не дає права на здійснення нового капітального будівництва чи прибудови на землях громадської чи житлової забудови, оскільки його правова природа спрямована на регулювання зовсім інших відносин, не пов'язаних з будівництвом капітальних споруд, що підтверджується рішенням господарського суду Чернівецької області від 12.12.2014 року по справі №926/1475/14 , яким визнано недійсним Договір земельного сервітуту від 28.09.2012 року, який був одним з документів, які стали підставою для реєстрації спірної Декларації про початок виконання будівелних робіт від 27.08.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновком суду першої інстанції дійшов про необхідність скасування реєстрації декларації, так як на момент реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт у у ФОП ОСОБА_5 не було належного документа на земельну ділянку, який би надавав право на забудову земельної ділянки.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що 28 січня 2015 року ФОП ОСОБА_5 було надано земельну ділянку на правах оренди, оскільки дана обставина не змінює того факту, що на момент реєстрації декларації 27.08.2014 року у заявника не було належного документа на земельну ділянку, який би надавав права на проведення будівництва, а тому реєстрація декларації на підставі договору сервітуту проведена незаконно.

Щодо визначення категорії складності об'єкта будівництва, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», усі об'єкти будівництва за складністю архітектурно-будівельного рішення та/або інженерного обладнання поділяються на І, II, III, IV і V категорії складності.

Згідно із положенням ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: - реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, які належать до І - III категорій складності; - видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, які належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до п.3 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557, категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності такого об'єкта будівництва.

Згідно п.5 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557, до IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1, відносно якого зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, є пам'яткою архітектури місцевого значення - (Генеральний дім, 1780 р., перша кам'яна будівля в місті Чернівці), який взятий під охорону розпорядженням представника Президента України від 23.03.1994 року №161.

За таких обставин, колегія суддів приймає до уваги доводи позивачів, що проведення будівельних робіт із здійсненням 8-ми метрової 3-х поверхової прибудови до пам'ятки архітектури, із демонтажем перегородок та існуючої несучої стіни на пам'ятці архітектури місцевого значення відноситься до IV категорії складності, та потребує отримання дозволу на виконання таких будівельних робіт, а не факту реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт, оскільки у разі настання техногенної ситуації, вищевказане будівництво може призвести до втрати об'єкта культурної спадщини місцевого значення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 року (реєстраційний номер ЧВ 78), а саме: "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ.А з прибудовою торгових приміщень на АДРЕСА_1, яка здійснена з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки вважає, що таким чином будуть захищені права позивачів, щодо руйнації не тільки будинку, в якому вони проживають, а і пам'ятки архітектури місцевого значення, в якому планується проведення будівельних робіт.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар