Справа № 500/823/15-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р.м. ОдесаСправа № 500/823/15-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача Косцової І.П.

суддів Стас Л.В.

Турецької І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 6 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії та виплатити грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу роботи період проходження військової служби, що дає право на виплату грошової допомоги, зобов`язати Управління зарахувати до страхового стажу роботи період проходження військової служби на посаді лікаря військової частини НОМЕР_1 у військово - будівельному загоні 161 управління інженерних робіт з 07.09.1979 року по 15.09.1981 року, що становить 2 роки 8 днів та зобов`язати Управління виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, що становить 36201 грн. 30 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. 19.01.2015 року позивач звернувся до Управління із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте листом від 29.01.2015 року Управління відмовило йому у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із відсутністю необхідних 35 років страхового стажу. Такий висновок відповідача зроблений у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби на посаді лікаря військової частини НОМЕР_1 військово - будівельного загону 161 управління інженерних робіт, який становить 2 роки 8 днів. Зазначені дії Управління позивач вважає протиправними та просив суд зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби на посаді лікаря військової частини та виплатити грошову допомогу в судовому порядку.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 6 квітня 2015 року вказані вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з`ясовано, що ОСОБА_1 у період з 07.09.1979 року по 15.09.1981 року проходив військову службу на посаді лікаря військової частини НОМЕР_1 в військово - будівельному загоні 161 управління інженерних робіт.

За досягненням позивачем пенсійного віку 17.09.2014 року Управлінням призначено останньому пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальний стаж роботи відповідно розрахунку Управління складає 63 роки 10 місяців 17 днів, з них 33 роки 11 місяців 27 днів стаж на посадах відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

19.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про нарахування одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

Проте Управління відмовило позивачу у призначенні цієї допомоги, оскільки надані ним документи не підтверджують 35-річний стаж на посаді працівника охорони здоров`я Міністерства оборони України та право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

Підставою для відмови у призначенні цієї допомоги є не врахування Управлінням періоду проходження позивачем військової служби на посаді лікаря військової частини НОМЕР_1 в військово - будівельному загоні 161 управління інженерних робіт з 07.09.1979 року по 15.09.1981 року, що становить 2 роки 8 днів.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до страхового стажу період проходження військової служби на посаді лікаря військової частини не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому відповідача має бути зобов`язано зарахувати цей період проходження служби до страхового стажу та виплатити грошову допомогу в судовому порядку.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Такі ж норми містить ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) працівники охорони здоров`я мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 визначено найменування закладів охорони здоров`я та відповідних посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Разом з цим, за п. 2 Приміток цього Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Таким чином, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та форми власності або відомчої належності закладів і установ мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

Згідно із п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як вірно встановив суд першої інстанції, за даними, які містяться в трудовій книжці, послужного списку та довідки Одеського обласного військового комісаріату, період роботи позивача на посаді лікаря дорівнює 35 років, тому в силу вищенаведених норм законодавства позивач має право на зарахування цього стажу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, і на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 6 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії та виплатити грошову допомогу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька