Справа № 448/597/15-а
Суддя: Стецик Я. Є.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/597/15-а
Провадження № 2-а/448/23/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.06.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Стецика Я.Є.,

при секретарі - Тхір О.Т.,

за участю:

представника позивача - Мельничук О.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

перекладача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідач 10.06.2015 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону на відстані 50 метрів від лінії державного кордону в районі 510 прикордонного знаку, що на території Мостиського району Львівської області, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, чим своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Зазначає, що законних підстав для перебування на території України у відповідача не має. З метою отримання статусу біженця відповідач до відповідних органів влади не звертався. В своїх поясненнях останній стверджував, що мав намір потрапити до Республіки Польща з метою працевлаштування та покращення умов життя.

Вказує, що 08.06.2015 року начальником УДМС України в Рівненській області було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України та зобов'язано останнього покинути територію України в строк до 17.06.2015 року. Однак, відповідач не в змозі самостійно залишити територію України та повернутися в країну походження, оскільки у нього відсутні необхідні для цього документи.

Стверджує, що відповідач, реалізуючи свої права і свободи, міг у встановленому порядку іммігрувати в будь-яку Європейську країну на постійне місце проживання як це передбачено законодавством України та інших держав і міжнародними договорами, не завдаючи шкоди національним інтересам України. Однак, знаючи про можливість легально потрапити до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний для цього спосіб - шляхом незаконного перетину державного кордону України.

З огляду на вищенаведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України. Також просить допустити негайне виконання постанови про примусове видворення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що у зв'язку із важким матеріальним становищем незаконно перетнув державний кордон України та мав намір потрапити до Республіки Польща з метою працевлаштування та покращення умов життя. Не заперечує проти видворення його за межі України в країну походження - Російську Федерацію.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що 08.06.2015року відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 - відповідача у справі згідно з вимогами ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" заступником начальника Рівненського міського відділу Управління ДМС України в Рівненській області Рябчук О.П. прийнято рішення про примусове повернення за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 17.06.2015 року, із забороною в'їзду в Україну на три роки - до 08.06.2018року.

Вищевказане рішення Рівненського міського відділу Управління ДМС України в Рівненській області відповідач не виконав.

Навпаки, 10.06.2015 року відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України, однак був затриманий на відстані 50м. від лінії державного кордону України в районі 510 прикордонного знаку групою реагування від відділу прикордонної служби «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, чим своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 10.06.2015р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Як вбачається із пояснень сторін та матеріалів справи, рішення про примусове повернення за межі України відповідачем не виконано, оскільки у нього відсутні документи, що дають право на перетин державного кордону України. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідач не звертався.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 10.06.2015р.; копією рішення про примусове повернення за межі України від 08.06.2015року, матеріалами справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи те, що відповідач перебуває на території України незаконно, порушив вимоги законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, також відсутність близьких родичів на території України, власного житла, постійного законного джерела існування, дозволу на працевлаштування, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України,що тягне за собою наслідки, передбачені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а саме примусове видворення за межі України.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та примусового видворення відповідача за межі території України.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

З урахуванням викладеного, дану постанову, як вважає суд, слід звернути до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, 30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 Російської Федерації, без визначеного місця проживання, - за межі території України.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Я.Є.Стецик

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Я.Є.Стецик