Справа № 352/2648/14а,2а/352/7/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 876/2737/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Хобор Р.Б., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ :

01 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі - УПФ України в Тисменицькому районі) та зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому пенсію з урахуванням трудового стажу в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01 червня 2014 року.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року у справі № 352/2648/14-а у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати та ухвалити нову постанову по суті заявлених позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем в підтвердження його роботи надано суду копію трудової книжки та довідку № 10-1320 від 26.09.2014 року, видану ПАТ «Укрнафта», згідно з якими позивач працював саме в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у період з 22.05.1979 року по 01.04.1985 року - робота трактористом в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області, з 02.04.1985 року по 31.07.1989 року - робота трактористом в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області, з 11.10.1990 року по 12.09.1994 року - робота трактористом в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області. При цьому з режимом роботи 15 робочих днів в місяць (без вихідних) по 12 год. за добу і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання, з відпрацюванням місячного та річного норм робочого часу. Таким чином, на думку апелянта, судом невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд виходив із того, що позивач, який працював вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях та не укладав строкового договору на роботу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, не користувався додатковою пільгою, яка передбачена п. «д» ст. 5 вказаного вище Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року, щодо зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях за один рік шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Згідно з пунктом 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз. 3 п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до підпункту «б» пункту 7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм права випливає, що трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт трактористом під час виконання підприємством робіт у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 22.05.1979 року по 01.04.1985 року вахтово-експедиційним методом у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 02.04.1985 року по 31.07.1989 року вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), з 11.10.1990 року по 12.09.1994 року вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт № 10-1320 від 26.09.2014 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і які підтверджують постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Ханти- Мансійський округ відноситься до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, беззаперечним фактом є те, що у спірні періоди позивач працював у місцевостях, які відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до пункту 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та довідки, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є достатні підстави для зарахування йому до пільгового трудового стажу періоди роботи з 17.02.1981 року по 09.07.1992 року з розрахунку за кожний рік - один рік і шість місяців.

Покликання апелянта на те, що обчислення стажу роботи в районі Крайної Півночі після 1 січня 1991 року застосовується в одинарному розмірі, є безпідставними, виходячи з такого.

Питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 1 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з частини 2 статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2,3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Із наведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи на території Російської Федерації згідно із її законодавством повинен обчислюватися на пільгових умовах, то у такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні.

Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи. У період 1991-1998 років на території Російської Федерації був чинним Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20 листопада 1990 року № 340-1, який діяв з 1 січня 1992 року по 31 грудня 2001 року, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в 1,5 розмірі.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що апелянт звертався до підприємства, де працював позивач, чи до самого позивача з вимогою про дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряв умови праці ОСОБА_1 та інші відомості, передбачені законодавством, для визначення права позивача на пенсію, хоча такі повноваження надані відповідачу ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.п. 38, 43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року у справі № 352/2648/14-а скасувати і прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії позивача, зарахувавши в пільговому обчисленні періоди роботи з 22 травня 1979 року по 01 квітня 1985 року, з 02 квітня 1985 року по 31 липня 1989 року, з 11 жовтня 1990 року по 12 вересня 1994 року, як трудовий стаж, набутий у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 01 червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції..

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.Б.Хобор

Л.П.Іщук