Справа № 1570/11524/09
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/11524/09

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Римар Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Айті-Сервіс" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Айті-Сервіс" до Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Софт-Макс" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Айті-Сервіс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів, ГУ ДКС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність Південної митниці Міндоходів щодо повернення надмірно сплачених ТОВ "Айті-Сервіс" мита у сумі 4 721 049, 31 грн. та податку на додану вартість у сумі 4 721 049, 06 грн., які було зараховано до бюджету у загальній сумі 9 442 098, 37 грн.; стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Айті-Сервіс" надмірно сплачених до бюджету мита у сумі 4 721 049, 31 грн. та податку на додану вартість у сумі 4 721 049, 06 грн., які було зараховано до бюджету у загальній сумі 9 442 098,37 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Айті-Сервіс" відмовлено.

В апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю "Айті-Сервіс" ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Айті-Сервіс", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Айті-Сервіс" зареєстроване як юридична особа та є платником податку на додану вартість. Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємства та організацій України №6979, основними видами діяльності за КВЕД є посередництво в торгівлі широкого асортименту, інші види оптової торгівлі та інше.

Між ТОВ "Софт-Макс" та ТОВ "Айті-Сервіс" було укладено договір комісії №АСМ- 141/09, за умовами якого ТОВ "Айті-Сервіс" зобов'язувалося від свого імені та за рахунок ТОВ "Софт-Макс", за винагороду придбати товар в строки, на умовах та за ціною, передбаченою цим договором. На виконання вимоги вказаного договору ТОВ "Айті-Сервіс" було укладено контракт №LDA-09/2007 від 14 вересня 2007 року з компанією "LUDWIGSON LLP" GB, згідно з п.1.1 якого продавець зобов'язується поставляти, а покупець приймати й оплачувати товар відповідно до специфікації поставки та інвойсів. Відповідно до п.1.2 зазначеного контракту, власником та вантажоотримувачем є ТОВ "Софт-Макс". Ціна товару визначається для кожної партії та зазначається в інвойсах на окрему поставку, умови поставки - CIP, CIF, DDU, DAF, CPT кордон України (у редакції INCOTERMS-2000), відповідно до п.4.4 контракту.

На виконання вимог вищенаведеного договору комісії та контракту, відповідно до інвойсів, виданих компанією "LUDWIGSON LLP" GB, з метою поставки ТОВ "Софт-Макс" товару у вигляді транспортних засобів загальною фактурною вартістю 5 819 392, 75 грн., позивачем були підготовлені і подані до митниці вантажні митні декларації, відповідно до яких були задекларовані транспортні засоби за ціною, визначеною за договором. Однак, як вбачається з пояснень представника позивача, митницею було усно відмовлено в прийнятті вказаних митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, у зв'язку з заниженням, на думку відповідача, митної вартості товару, що імпортується, та самостійно визначена митна вартість. У зв'язку з відмовою відповідачем у митному оформленні товарів за фактурною ціною, позивачем були заповнені та подані вантажні митні декларації на підставі визначеної митним органом митної вартості товару, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також судом встановлено, що Південною митницею не надавалися позивачу рішення про визначення митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, позивачем не подавалися на адресу митниці заяви про випуск товару, що декларується у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю цих товарів. Крім того, позивачем надані лише ті вантажні митні декларації, на підставі яких було здійснено митне оформлення та не надано декларацій, на підставі яких було відмовлено відповідачем у митному оформленні.

Позивачем надана до суду лише заява від 20 серпня 2009 року №2/20-08, яка була подана до Південної митниці Міндоходів про повернення надмірно сплаченого мита 4 721 049, 31 грн. та податку на додану вартість на суму 4 721 049, 06 грн., згідно з розрахунком позивача.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Південна митниця Міндоходів не приймала ані рішення про відмову в митному оформленні товару, ані рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а також не складала карток відмов в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, а тому доводи позивача про наявність факту надмірної сплати митних платежів за ВМД є безпідставними, у зв'язку з чим вимога щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Айті-Сервіс" мита у сумі 4 721 049, 31 грн. та податку на додану вартість у сумі 4 721 049, 06 грн., які було зараховано до бюджету у загальній сумі 9 442 098, 37 грн. задоволенню не підлягає. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Південної митниці щодо повернення надмірно сплачених до бюджету коштів не може бути задоволені, оскільки суд прийшов до висновку щодо законності та обґрунтованості дій Південної митниці Міндоходів.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 260 Митного Кодексу України - митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу, яким також встановлюються методи визначення митної вартості зазначених товарів та умови їх застосування.

Згідно зі статтею 262 Митного Кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Софт-Макс" та ТОВ "Айті-Сервіс" було укладено договір комісії №АСМ- 141/09, за умовами якого ТОВ "Айті-Сервіс" зобов'язувалося від свого імені та за рахунок ТОВ "Софт-Макс", за винагороду придбати товар в строки, на умовах та за ціною, передбаченою цим договором.

На виконання вимоги вказаного договору, ТОВ "Айті-Сервіс" було укладено контракт №LDA-09/2007 від 14 вересня 2007 року з компанією "LUDWIGSON LLP" GB, згідно з п.1.1 якого продавець зобов'язується поставляти, а покупець приймати й оплачувати товар відповідно до специфікації поставки та інвойсів, власником та вантажоотримувачем є ТОВ "Софт-Макс".

Судом першої інстанції при вирішенні справи було встановлено, що позивачем були подані до митниці вантажні митні декларації, в яких позивач самостійно визначив в графі 45 митну вартість.

Статтею 249 Митного Кодексу передбачено, що митні органи самостійно визначають митну вартість на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари лише за відсутності підтверджувальних документів, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості.

Згідно з ч.8 ст. 264 Митного Кодексу України декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду.

З наведеного слідує, що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Проте, в усіх митних деклараціях ТОВ "Айті-Сервіс" в графі 44 відсутні відомості стосовно рішення про визначення митної вартості товарів, що в свою чергу свідчить про самостійне визначення митної вартості під час переміщення товарів через митний кордон України.

До того ж, апелянтом не були надані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів та не надано доказів звернення до органів вищого рівня або до суду з приводу оскарження дій митного органу щодо відмови у митному оформленні.

Тобто, Південна митниця Міндоходів, за митними деклараціями підприємства не приймала ані рішення про відмову в митному оформленні товару, ані рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а також не складала карток відмов в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що якщо митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного Кодексу України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає, у зв'язку з чим доводи апелянта про наявність факту надмірної сплати митних платежів є безпідставними, а вимога щодо стягнення з Державного бюджету України мита у сумі 4 721 049, 31 грн. та податку на додану вартість у сумі 4 721 049, 06 грн., які було зараховано до бюджету задоволенню не підлягають, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Разом з цим, такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним судом України в постанові від 09 грудня 2014 року по справі №21-205а14 за позовом ПП "Вестра" до Південної митниці Міндоходів, ГУ ДКС України в Одеській області, за участю Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення і повернення надміру сплачених податків та зборів (обов'язкових платежів), висновки якої в силу ч.1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Айті-Сервіс" залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 червня 2015 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний