Справа № 807/686/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/686/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, представник - Кіш А.С.;

відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Говерла", представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Говерла" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Говерла" (далі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 31038,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Відповідачем було подано до позивача звіт форми № 10-ПІ річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2014 рік, згідно до якого випливає, що відповідач не виконав вимогу ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875 (далі - Закон № 875), оскільки кількість інвалідів, які повинні працювати на підприємстві становить - 3 особи, однак на підприємстві протягом 2014 року середньоблікова кількість інвалідів становила - 2 особи. Підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів за рахунок нормативів робочих місць. У відповідності до ст. 20 Закону № 875 відповідач повинен був самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком в якому відбулося порушення, розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції. Однак, відповідачем не було самостійно сплачено адміністративно-господарські санкції в розмірі 31038,40 грн.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, заперечення на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. 17.06.2015 року надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання віце-презедента клубу ОСОБА_2 та генерального директора ОСОБА_3 Разом з тим, відповідачем не була надано суду жодних доказів поважності неприбуття в судове засідання, а саме: відсутності інших представників відповідача, окрім віце-презедента клубу ОСОБА_2 та генерального директора ОСОБА_3, які могли б представляти відповідача в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст.19 Закону № 875 для підприємств, установ і організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8-25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону № 875, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації повинні самостійно здійснювати працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць.

Згідно до ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Зокрема, відповідачем було подано до позивача звіт форми № 10-ПІ річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2014 рік (а.с. 6). Однак, у відповідності до поданого звіту випливає, що відповідач не виконав вимогу ст. 19 Закону України № 875, оскільки відповідно до рядка 03 кількість інвалідів, які повинні працювати на підприємстві становить - 3 особи, однак на підприємстві протягом 2014 року, у відповідності до рядка 02 середньооблікова кількість інвалідів становила - 2 особи (а.с. 6).

У відповідності до ст. 19 Закону № 875 відділення Фонду соціального захисту інвалідів з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, мають право в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, здійснювати перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подачі ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування, та сплати ними адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 06.10.2005 року №2961-IV робоче місце інваліда - місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження осіб у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях.

Згідно до ст. 18 Закону № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою статті 19 Закону № 875, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Підстав звільнення від виконання обов'язку Закон не містить.

Отже, згідно вимог чинного законодавства, на підприємство покладено обов'язок створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів.

Наказом Мінпраці України № 420 від 19.12.2005 року затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.

Відповідно до абз. 1 ст.20 Закону № 875 підприємства де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують адміністративно-господарські санкції сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно до абз. 4 ст. 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Таким чином, відповідач повинен був самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком в якому відбулось порушення, розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції. Оскільки, середньорічна заробітна плата штатного працівника у відповідача в 2014 році становила 31038,40 грн., то за не працевлаштування інвалідів у необхідній кількості (1 інвалід), відповідач повинен сплатити в дохід Державного бюджету України адміністративно-господарську санкцію в розмір середньої річної заробітної плати, а саме: 31038,40 грн., відповідно до Розрахунку адміністративно-господарських санкцій (а.с. 7).

Але, відповідач, в строк встановлений законодавством України, а саме: до 15.04.2015 року, вказану суму адміністративно-господарських санкцій самостійно не сплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача щодо сплати адміністративно-господарських санкцій становить 31038,40 грн.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

У відповідності до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкти владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Говерла" - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Говерла" (Набережна Незалежності, буд. 11, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 ) адміністративно-господарські санкції в сумі 31038,40 (тридцять одна тисяча тридцять вісім гривень) грн.

3.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 18 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 22 червня 2015 року.