Справа № 803/853/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 803/853/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

з участю представника позивача Драюка М.С.,

представника відповідача Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, № від 24.12.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» (далі - ТзОВ фірма «Панхім», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 24.12.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка ТзОВ фірма «Панхім» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої 04.12.2014 року був складений акт № 157/22-1/307333394.

Висновками даного акту перевірки встановлено порушення пп. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, ст. 135, ст. 137, ст. 138 ПК України у зв'язку з чим позивачем занижено податок на прибуток на суму 3157549,00 грн., та пп. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14., ст. 185, ст. 187, ст. 188 Податкового кодексу України (ПК України), в результаті чого ТзОВ фірма «Панхім» занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті за грудень 2013 року на загальну суму 3323736,00 грн.

На підставі даного акту прийняті податкові повідомлення-рішення № від 24.12.2014 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4985604,00 грн. та № від 24.12.2014 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 4736323,50 грн.

Висновки даного акту ґрунтуються на тому, що позивачем неправильно переведено бензин марки А-92 в кількості 1741000 кг на марки А-80 і А-76 і безоплатно передано покупцям нафтопродукти в такій кількості.

Позивач вважає необґрунтованими висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, оскільки вони є припущеннями, що не підтверджені жодними доказами. Крім того, в акті перевірки не зазначено причин не прийняття до уваги первинних документів - зокрема, актів переведення нафтопродуктів з однієї марки в іншу. Також позивач зазначає, що в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях належним чином не зазначено посилань на конкретні норми ПК України, які складають зміст порушення податкового законодавства. Також відповідач не додав розрахунків податкових зобов'язань, у зв'язку з чим не зрозуміло, в якому звітному періоді виявлено порушення та стосовно яких декларацій.

Позивач зазначає, що посилання податкового органу на порушення процедури переведення октанового числа бензину ніяким чином не стосуються дотримання товариством податкового та бухгалтерського обліку та не впливає на виникнення податкових зобов'язань.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач порушив процедуру їх винесення та розгляду заперечення на акт перевірки.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на правомірність висновків податкового органу, зроблених при проведенні перевірки. Зазначає, що під час проведення перевірки було встановлено, що в квітні, липні, та грудні 2013 року на підставі паспортів, виданих акредитованою лабораторією МПП «ВК Імпекс», позивачем переводився бензин марки А-92 на марку А-80 або А-76. Проте позивачем при проведенні перевірки не було надано належним чином оформлених паспортів якості, виписаних МПП ВК «Імпекс». Також відповідач вказує, що до перевірки позивач не надав документів, які б свідчили про зміну октанового числа, на підставі яких було здійснено перевід одного виду марки пального на інший. Крім того, в ході проведення перевірки позивачеві були надані вимоги про проведення інвентаризації та щодо надання завірених копій первинних документів на придбання, переміщення, транспортування бензину марки А-92, перевід його на А-80 та А-76, але у відповідь на дану вимогу позивач не провів інвентаризації, не надав товарно-транспортних накладних, шляхових листів, договору укладеного з МПП ВК «Імпекс». Тому Луцькою ОДПІ зроблено висновок про безоплатність передання вказаного бензину покупцям, у зв'язку з чим позивачу нараховано грошові зобов'язання по податку на прибуток та податку на додану вартість.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з наведених у письмовому запереченні підстав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ було проведено документальна планова виїзна перевірка ТзОВ фірма «Панхім» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої 04.12.2014 року був складений акт № 157/22-1/307333394 (а.с.12).

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пп. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, ст. 135, ст. 137, ст. 138 ПК України, у зв'язку з чим ТзОВ фірма «Панхім» занижено податок на прибуток на суму 3157549,00 грн. Крім того, податковим органом встановлено порушення ст. 185, ст. 187, ст. 188 ПК України, в результаті чого ТзОВ фірма «Панхім» занижено податок на додану вартість на загальну суму 3323736,00 грн.

В основу даного акту перевірки покладено дані, отримані працівниками Луцької ОДПІ під час її проведення щодо питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року відповідно до первинних документів.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем під час перевірки не надано документів, що свідчать про зміну октанового числа бензину, а відтак позивачем безоплатно передано покупцям нафтопродукти в кількості 1741000 кг. У результаті таких дій позивач занизив податкові зобов'язання по оподаткованих операціях з реалізації нафтопродуктів, а саме бензину марки А-92, що є об'єктом оподаткування ПДВ на суму 3323736,в тому числі за грудень 2013 року 3323736 грн.

На підставі акту перевірки 24.12.2014 року Луцькою ОДПІ було винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 4736323,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 3157549,00 грн.. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1578774,50 грн., а також №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4985604,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 3323736,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -1661868,00 грн. (а.с.10-11).

Позивач оскаржував дані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішеннями ГУ ДФС України у Волинській області від 04.02.2015 року №864/10/03-20-10-03-06 (а.с.52-54), та ДФС України від 15.04.2015 року №7831/6/99-99-10-01-01-25 (а.с.55-57), скарга позивача була залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Суд вважає, що податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.12.2014 року №, № прийняті всупереч вимогам чинного законодавства.

Нормами пп.14.1.36. п.14.1 ПК України надано визначення господарської діяльності - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті, та складаються, зокрема, з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п.135.4 цієї статті;

Згідно з п.135.4 ст.135 ПК України дохід від операційної діяльності визначається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента, тощо).

Як встановлено п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 Кодексу. Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання і товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості у разі здійснення і контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього кодексу), з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і'вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового р)оомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання и товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Отже, ПК України визначає, що обов'язковою умовою для правомірного формування платником податків податкового кредиту є податкова накладна, яка засвідчує факт придбання товарів (послуг) з метою їх подальшого використання в межах господарської діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є висновок податкового органу про безоплатну передачу позивачем покупцям нафтопродуктів - бензину марки А-92 в кількості 1741000 кг., що призвело до заниження підприємством доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2013 рік на загальну суму 16618679,00 грн.

Луцька ОДПІ вважає, що позивачем не підтверджено факт переводу нафтопродуктів марки А-92 на марки А-80 та А-76, так як до перевірки ненадані акти приймання продукції за якістю форми № 14-НК, акти відібрання проб за формою № 2-НК, журнал реєстрації проб за формою № 3-НК, журнал реєстрації видачі

Однак суд не погоджується з такими висновками Луцької ОДПІ, враховуючи наступне.

Із досліджених доказів вбачається, що позивачем на протязі 2013 року придбавалися нафтопродукти марки А-92. Зазначені операції відображені позивачем у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства від 08.05.2012 року, від 08.02.2013 року, від 10.02.2014 року (а.с.142-149)

Судом також встановлено, що між ТзОВ фірма «Панхім» (замовник) та МПП «ВК Імпекс» (виконавець) 01 лютого 2012 року укладено договір про надання лабораторних послуг №99-Л (а.с.164), відповідно до якого виконавець зобов'язується проводити лабораторні дослідження нафтопродукті на відповідність ГОСТ, РСТ, ДСТУ, іншій нормативно-технічній документації та надавати науково-технічну допомогу за дорученням замовника, а замовник зобов'язується оплатити вартість таких робіт в порядку і на умовах визначеним даним договором.

Позивачем утворено комісію з розслідування випадків установлення наявності нестандартних нафтопродуктів під час зберігання та складено відповідні акти розслідування (а.с.160-163), якими було зафіксовано зниження октанового числа бензину.

Ці дії підтверджується первинними документами - актами переведення нафтопродуктів за формою № 18-НП та паспортами якості, які були наявні в позивача на момент проведення перевірки та надавались під час перевірки Луцькій ОДПІ.

В матеріалах справи наявні акти відбирання проб нафти та нафтопродуктів від 02.12.2013 року №01-02.12.13, від 26.07.2013 року №01-26.07.13, від 26.04.2013 року №01-26.04.13 (а.с.103-106), видані МПП «ВК Імпекс» паспорти якості нафтопродуктів №214 від 29.04.2013 року, №580 від 26.07.2013 року, №1015 від 03.12.2013 року (а.с.64-66), акти здачі-прийняття послуг №1550 від 30.04.2013 року, №2317 від 31.07.2013 року, №4394 від 31.12.2013 року (а.с.67-69); акти про переведення нафтопродуктів (нафти) з однієї марки в іншу №01-26.07.13 від 26.07.2013 року, №01-06.12.13 від 06.12.2013 року, №01-27.12.13 від 27.12.2013 року, №01-31.12.13 від 31.12.2013 року (а.с.59-63); бухгалтерські довідки №31-12/1 від 31.12.2013 року, №27-12/1 від 27.12.2013 року, №06-12/1 від 06.12.2013 року, №26-07/1 від 26.07.2013 року, №29-04/1 від 29.04.2013 року (а.с.115-119); паспорти якості №4-0652 від 02.12.2013 року, №4-0331 від 26.07.2013 року, №4-0125 від 26.04.2013 року (а.с.126-128), якими засвідчено невідповідність нафтопродуктів стандартам бензину А-92, відбирання яких засвідчено актами відбирання проб нафти та нафтопродуктів №4-0125 від 26.04.2013 року, №4-0331 від 26.07.2013 року, №4-0652 від 02.12.2013 року (а.с. 129-131), акти розслідування випадку установлення наявності нестандартних нафтопродуктів під час зберігання від 29.04.2013 року, від 26.07.2013 року, від 06.12.2013 року, виданих акредитованою установою МПП «ВК Імпекс» (а.с. 161-163).

Переведення бензину повністю відображено в бухгалтерському обліку по рахунку 28 «Товари» та підтверджується відповідними бухгалтерськими довідками (а.с.115-119).

У податковому обліку дана операція не була відображена враховуючи те, що вона не має за собою податкових наслідків, а полягала лише у переведенні однієї марки бензину в іншу без зміни в балансі підприємства та не мала фінансового результату.

Крім того, в ході судового розгляду позивачем підтверджено факт реалізації бензину марки А-80, А-76 покупцям, що підтверджується реєстром реалізації ТМЦ по рахунку 281, аналізом рахунку 90, реєстром реалізації ТМЦ по рахунку 20 «Виробничі запаси» за 2013 рік. Наведене означає, що безоплатно товарів позивач не реалізовував, і в свою чергу вказує на помилковість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки.

Тобто, висновки податкового органу про безоплатність передачі покупцям бензину марки А-92 ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та повністю спростовані позивачем в ході судового розгляду справи наявними в нього первинними документами.

Також суд зазначає, що Луцькою ОДПІ в ході судового розгляду справи не було представлено жодного доказу, які б підтверджували порушення позивачем ст.ст.135, 137, 138, 185, 187, 188 ПК України.

Твердження Луцької ОДПІ про відсутність у позивача під час перевірки актів приймання продукції за якістю форми № 14-НК, актів відібрання проб за формою № 2-НК, журналу реєстрації проб за формою № 3-НК, журналу реєстрації видачі для підтвердження факт переводу нафтопродуктів марки А92 на марки А80 та А 76 відповідно до Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 04.06.2007 року не можуть бути доказом порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вказані акти стосуються контролю якості нафтопродуктів і не пов'язанні з обчисленням і сплатою податкових платежів та не можуть підтверджувати чи спростовувати правильність обчислення податкових зобов'язань.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку Луцькою ОДПІ належними та допустимими доказами не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень відносно позивача та відсутності реально проведеної господарської операції між позивачем та контрагентами.

Отже, виходячи із вищенаведеного, оспорювані податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 10.12.2014 року № , № винесені з порушенням вимог чинного податкового законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн., сплачений відповідно до квитанції №34766702 від 06.05.2015 року (а.с. 2) та платіжного доручення № 363 від 14.05.2015 року.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області №, № від 24.12.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вул. Промислова, 17, ) судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 22 червня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк