Справа № 810/1937/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року № 810/1937/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доБілоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби
провизнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулась ФОП ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги від 27.04.2015 № Ф-9383-17/26.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є пенсіонеркою за віком, а також зареєстрована як фізична особа-підприємець та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а тому вимога відповідача про нарахування недоїмки у розмірі 4476,67 грн. є протиправною, оскільки протирічить приписам ч. 4 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивачка звільняється від сплати єдиного внеску.

Ухвалою від 07.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі.

В призначений для розгляду справи час у судове засідання з'явилася позивачка, представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до положень ч.4 ст. 128 КАСУ, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що від сплати єдиного внеску звільняються тільки особи, які є пенсіонерами за віком, а позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» отже не є пенсіонером за віком, в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», тобто є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та не звільняється від його сплати.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

як встановлено судом, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 01.12.2008, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, та перебуває на обліку в УПФУ у м. Білій Церкві Київської області. Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку Серії НОМЕР_2, позивач є платником єдиного податку. Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.05.1994, позивач є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю і належить до потерпілих від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії. Відповідно до пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_4, виданого 02.10.2013 позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю і відноситься до категорії 4.

27.04.2015 р., Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сформовано та направлено позивачці вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9383-17/26 у сумі 4 476, 67 гривень.

Не погоджуючись з даною вимогою позивачка оскаржила її до суду.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке:

правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказана норма набрала законної сили 06.08.2011.

Суд відкидає заперечення відповідача стосовно того, що позивачка не підпадає під дію ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому і не звільняється від сплати єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, враховуючи наступне:

відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Разом з тим, відповідно до абз. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії посвідчення від 02.10.2013 серії НОМЕР_4, позивачка є пенсіонером за віком, в якому зазначений вид пенсії: за віком.

Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення від 25.05.2014 серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

У даному випадку положення ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потрібно розуміти в контексті положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відтак, пенсія за віком може бути надана особі, яка не досягла пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за умови, якщо остання працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що позивачці відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464-VI передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як вказувалось вище, позивачці призначена пенсія за віком на пільгових умовах у відповідності до абз. 4 п. 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також слід відмітити, що занижений граничний вік виходу на пенсію осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не є підставою для висновку про виплату позивачу пенсії з інших підстав і він є пенсіонером в розумінні визначення поняття «пенсіонер», яке наводиться у ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Умови її призначення за віком визначені статтею 26 зазначеного Закону. Це вказує на те, що від сплати єдиного внеску звільняються пенсіонери, пенсія яких призначена відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На неправомірність нарахування позивачці недоїмки зі сплати єдиного внеску свідчить також норми Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 2 визначені види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (пункт «б» статті 2 втратив чинність у частині призначення соціальних пенсій згідно із Законом України від 31.05.2005 № 2603-IV).

Отже, як вбачається із системного аналізу законодавства України, у сфері пенсійного забезпечення є чотири різновиди трудових пенсій, в тому числі і пенсія за віком, яка і включає в себе пенсію за віком на пільгових умовах.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно та безпідставно звужує коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску.

Враховуючи викладене, виставлена вимоги про стягнення боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 27.04.2015 № Ф-9383-17/26 з ФОП ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 162 КАСУ, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Статтею 11 КАСУ встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

Суб'єкт владних повноважень повинен був надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б спростовували б твердження позивачки, а відтак не довів правомірності своїх дій та винесення відповідних рішень.

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 27.04.2015 № Ф-9383-17/26.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.