Справа № 815/4776/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року м. Київ К/800/1859/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року у справі за позовом Приватного малого підприємства «Алес» до Державної служби геології та надр України, Азово-Чорноморського міжрегіонального територіального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування припису від 11.06.2013 року № 01-03/03/2013-30/п,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Приватне мале підприємство «Алес» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України, Азово-Чорноморського міжрегіонального територіального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування припису від 11.06.2013 року № 01-03/03/2013-30/п.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 року позовні вимоги Приватного малого підприємства «Алес» було задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Азово-Чорноморського міжрегіонального територіального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України від 11.06.2013 року № 01-03/03/2013-30/п.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі Державна служба геології та надр України, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити Приватному малому підприємству «Алес» у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Державної служби геології та надр України задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.10.2003 року між Приватним малим підприємством «Алес» та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Договір було зареєстровано 30.10.2003 року в Біляївському районному відділі земельних ресурсів. У зв'язку із спливом строку дії договору оренди земельної ділянки від 21.10.2003 року та керуючись переважним правом наймача на укладення договору найму на новий строк Приватне мале підприємство «Алес» 15.09.2008 року направило на адресу Біляївської районної державної адміністрації Одеської області лист з проханням поновити договір оренди земельної ділянки і змінити площу земельної ділянки з 9.75 га на 4.75 га в зв'язку з фактичним освоєнням та проведеною рекультивацією 5 га., однак письмових заперечень з боку орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору не надійшло.

Азово-Чорноморським міжрегіональним територіальним відділом Департаменту Державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України була проведена планова перевірка Приватного малого підприємства «Алес» щодо дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини).

За результатами перевірки 11.06.2013 року були складені акт № 01-03/03/2013-30/п про дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини) та припис № 01-03/03/2013-30/п, відповідно до якого було виявлено порушення статтей 18 та 24 Кодексу України про надра, а саме встановлено невиконання пункту 2 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами: оформлення землекористування згідно з Земельним кодексом України (відсутня додаткова угода до договору оренди земельної ділянки).

Відповідно до статті 13 Кодексу України «Про надра», користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Згідно із статтею 18 Кодексу України про надра, надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.

Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.

Місцеві ради при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра.

Статтею 19 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям та громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на таке користування засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Оскільки Приватне мале підприємство «Алес» як орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а з боку Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, як орендодавця, не надійшло письмових заперечень протягом одного місяця після закінчення строку договору, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що позивач правомірно продовжує користуватися земельною ділянкою, що була передана йому в оренду на підставі договору оренди землі від 30.10.2003 року.

Законом України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності 12.03.2011 року, статтю 33 Закону України «Про оренду землі», викладено в новій редакції:

«По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди».

Отже, обов'язок укладення додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення в обов'язковому порядку виник з 12.03.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про те, що Азово-Чорноморський міжрегіональний територіальний відділ Департаменту Державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України, приймаючи припис від 11.06.2013 року № 01-03/03/2013-30/п, дійшов невірного висновку про невиконання Приватним малим підприємством «Алес» пункту 2 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами у зв'язку з відсутністю додаткової угоди до договору оренди землі від 21.10.2003 року, який був укладений між позивачем та Біляївською райдержадміністрацією, отже оскаржуваний припис є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу геології та надр України», затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 391/2011, Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Враховуючи, що Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, дану справу суду слід було розглядати колегією у складі трьох суддів.

Рішення суду першої інстанції ухвалено суддею одноособово, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 року у справі за позовом Приватного малого підприємства «Алес» до Державної служби геології та надр України, Азово-Чорноморського міжрегіонального територіального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування припису від 11.06.2013 року № 01-03/03/2013-30/п - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз