Справа № 818/1385/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 р.Справа № 818/1385/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представника позивача - Дудник Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2015р. по справі № 818/1385/15

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

до Державної фінансової інспекції в Сумській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради (далі по тексту - позивач, КП "Міськводоканал") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ДФІ в Сумській області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Сумській області "Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань" від 24.03.2015 № 18-05-14-14/1716.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2015р. по справі №818/1385/15 у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до Державної фінансової інспекції в Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2015р. по справі №818/1385/15 та прийняти нове рішення, яким у задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, а також його представник у судовому засіданні, зазначив про порушення судом першої інстанції, зокрема, вимог ст.ст. 49, 159 Кодексу адміністративного судочинства України. З викладених підстав, стверджує, що вимога Державної фінансової інспекції в Сумській області "Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань" від 24.03.2015 № 18-05-14-14/1716 є незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню

Відповідач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, посилаючись на правомірність прийняття спірної вимоги, а також законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, з викладених підстав, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2015р. по справі №818/1385/15 залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 23.01.2015 по 12.02.2015 посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 18.02.2015 року № 05-08/01 (а.с. 11-68).

На підставі вказаного акту ревізії відповідачем прийнято лист-вимогу від 24.03.2015 року № 18-05-14-14/1716, в якій Державна фінансова інспекція в Сумській області вимагає від позивача опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, у встановленому законодавством порядку, розглянути питання про притягнення працівників підприємства, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності. Для усунення зазначених порушень законодавства запропоновано позивачу стягнути з суб'єктів господарювання - абонентів недоотримані КП "Місьководоканал" кошти в сумі 4596505, 77 грн., перерахувати до бюджету м. Суми (фонд охорони навколишнього природного середовища, утворений в складі міського бюджету) кошти у сумі 766 084, 29 грн. та кошти у сумі 159445, 86 грн. (а.с. 72-73).

Не погоджуючись із вказаною вимогою від 24.03.2015 року № 18-05-14-14/1716, позивач звернувся до суду з даним позовом визнання її протиправною та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні вказаної вимоги діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Так, судом першої інстанції зазначено про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, а збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства: звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, колегія суддів вказує на те, що положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використаннях коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами, законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на зазначені норми, та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вимога Державної фінансової інспекції в Сумській області "Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань" від 24.03.2015 № 18-05-14-14/1716 не змінює фінансово-економічне становище платника, не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків, а отже, не порушує прав та законних інтересів позивача.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправними дій податкового органу зі складання оскаржуваної вимоги.

Так, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Зокрема, у спорах, стороною у яких виступають органи державного фінансового контролю, при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постановах від 15.04.2015 року №21-40а14, 21-63а14 та від 13.05.2014 у справі № 21-89а 14, врахування якої при відправленні правосуддя є обов`язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2015р. по справі № 818/1385/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 23.06.2015 р.