Справа № 2а-13675/12/2070
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2015 р. м. Київ К/800/39410/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Бутенка В.І., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 напостанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2013 року у справі за його позовом до Міністерства доходів та зборів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів та зборів України (замінено як правонаступника ДПС України), у якому просив: визнати бездіяльність ДПС України щодо нездійснення дій по встановленню, нарахуванню та виплаті йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст..9 Закону України від 09.04.92 № 2262-ХІІ та п. 10 Постанови №393, по виплаті позивачу грошового забезпечення при остаточному розрахунку при звільненні, а саме: компенсації за невикористану відпустку за 2010 рік у кількості 20 діб та окладу за спеціальним званням кожного місяця з дня звільнення, відповідно до ст. 9-1 Закону України від 09.04.92 № 2262-ХІІ, по прийняттю рішення про призначення позивачу виплати грошової допомоги у разі установлення йому інвалідності, відповідно до вимог Постанови №70 та її виплати, по оформленню та направленню необхідних документів до Пенсійного фонду України у Харківській області для призначення позивачу пенсії по інвалідності, неправомірною; зобов'язати ДПС України видати наказ, яким встановити йому вислугу років для виплати грошової допомоги 17 років 00 місяців 02 дня та здійснити виплату грошової допомоги; зобов'язати ДПС України виплатити йому грошове забезпечення при остаточному розрахунку при звільненні зі служби, а саме: компенсацію за невикористану відпустку за 2010 рік у кількості 20 діб у розмірі 1926,0 грн. та розмір окладу за спеціальним званням кожного місяця з дня звільнення, відповідно до ст.. 9-1 Закону України від 09.04.92 № 2262-ХП, що визначено наказом ДПС України «Про звільнення ОСОБА_4» від 21.05.12 № 1100-о; зобов'язати ДПС України нарахувати та виплатити йому середній розмір грошового забезпечення за весь час затримки, належних до сплати сум при звільненні зі служби, по день фактичного розрахунку; зобов'язати ДПС України прийняти рішення про призначення йому виплати грошової допомоги у разі установлення позивачу 2 групи інвалідності, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби в наслідок захворювання, що сталося у період проходження служби, - у 70 відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначено медико-соціальною експертною комісією довідкою серія ХАР - 05 №003392 від 11.07.12 та здійснити її виплату; зобов'язати ДПС України оформити та направити необхідні документи до Пенсійного фонду України у Харківській області для призначення йому пенсії по інвалідності.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2013 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність ДПС України щодо нездійснення дій по встановленню, нарахуванню та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 9 Закону України від 009.04.92 № 2262-ХП та п. 10 Постанови №393, неправомірною. Зобов'язано ДПС України внести зміни в наказ від 10.12.2012 року №2194-0, яким встановити ОСОБА_4 вислугу років для виплати грошової допомоги 17 років 00 місяців 02 дня та здійснити виплату грошової допомоги. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в частині відмови в задоволені позову, задовольнивши його у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судомапеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що до ДПС України надійшов рапорт позивача від 30.04.2012р. та свідоцтво про хворобу № 55 від 22.03.12, видане ВЛК госпіталю ГУМВС України в Харківській області, яким встановлена непридатність позивача до проходження військової служби. В своєму рапорті позивач висловив бажання звільнитися зі служби в податковій міліції саме з 21.05.2012р.

У зв'язку з чим, а також враховуючи приписи п. п. «б» п. 65 Положення № 114, головою ДПС України був виданий наказ від 21.05.12 № 1100-о «Про звільнення ОСОБА_4». Зазначеним наказом передбачена виплата позивачу компенсації за невикористану у 2010 році відпустку (20 діб), а також щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням у відповідності до ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ. Крім того, наказом встановлено, що станом на 21.05.2012р. вислуга років ОСОБА_4 складає 17 років 00 місяців 02 дні.

В подальшому, наказом ДПС України від 10.12.2012р. № 2194-о, було внесено зміни до наказу ДПС України від 21.05.2012р. № 11-о «Про звільнення ОСОБА_4», а саме доповнено наказ наступними абзацами:

«Виплатити підполковнику податкової міліції ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 9 Закону України № 2262-ХІІ, у редакції Закону України від 27.04.10 № 2154-IV у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.Вислуга для виплати грошової допомоги складає 12 років».

У вказані 12 років вислуги відповідачем включено лише строк служби позивача в податковій міліції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання бездіяльності ДПС України щодо нездійснення дій по встановленню, нарахуванню та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.9 Закону України від 09.04.92 № 2262-ХП та п. 10 Постанови №393, неправомірною, та зобов'язання відповідача внести зміни в наказ від 10.12.2012 року №2194-о, яким встановити ОСОБА_4 вислугу років для виплати грошової допомоги 17 років 00 місяців 02 дня та здійснити виплату грошової допомоги, суди попередніх інстанції виходили з того, що виплата такої допомоги має здійснюватись з обчисленням вислуги років відповідно до пунктів1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відмовляючи в решті заявлених позовних вимогах суди попередніх інстанції вказали, що відповідачем не було допущено протиправну бездіяльність під час проведення з позивачем остаточних розрахунків під час його звільнення. Тривале не нарахування суми одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю та не направлення матеріалів до пенсійного органу для призначення відповідної пенсії пов'язане з неналежними діями позивача, зокрема ненадання повного пакету документів. Суд апеляційної інстанції, встановивши що відповідні дії відповідачем були вчиненні (після прийнятого рішення суду першої інстанції) зауважив про відновлене право позивача.

З висновками судів, в частині відмови у задоволені позову, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Вбачаючи зміст позовних вимог, колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає, що предметом розгляду даної справи є, зокрема, визначення наявності чи відсутності вчинення відповідачем протиправної бездіяльності при виплаті позивачу сум грошового забезпечення при остаточному розрахунку при звільненні, грошової допомоги зі служби при звільненні за вислугу років, грошової допомоги по інвалідності, своєчасного направлення документів для призначення йому пенсії.

Виходячи з загальних засад права, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це певна форма його поведінки, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків і згідно з законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон 2262) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із статтею 9-1 Закону 2262особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 11 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою КМУ № 393 від 17.07.1992 року, собам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони через уповноважені ними органи.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду Українивважає, що з врахуванням того, що позивач звільняється зі служби за станом здоров'я, то він наділений правом на отримання відповідної щомісячної одноразової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням протягом року.

Як було встановлено судами попередніх інстанції до довідки про суми нарахувань та виплат здійсненних на користь позивача за період з травня по грудень 2012 року, зокрема були включені суми окладів за спеціальне звання за період з травня по грудень 2012 року (щомісячна грошова допомога), та одноразова грошова допомога. При цьому, було визначено заборгованість за ним в розрізі надмірно нарахованих та виплачених по листках непрацездатності у розмірі 4908 грн. 75 коп., у зв'язку з чим здійснено перерахунок, шляхом зняття даної суми з нарахованих коштів.

При цьому, судами не досліджувалось питання правомірності здійснення зменшення суми грошових допомог в розрізі оцінки правомірностівизначеноговідповідачем боргу за позивачем (надмірно нарахованих та сплачених коштів по листках непрацездатності).

Відповідно до пункту 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2007 року № 707 (далі - Порядок 707)(у відповідній редакції) одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення;

2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією;

3) поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення;

у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

У разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

За наявності у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання одночасно грошової допомоги та установлених іншими нормативно-правовими актами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.

Згідно пунктів 6 та 7 Порядку 707 для виплати грошової допомоги обов'язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату.

Орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

Таким чином, вказаними положеннями визначено чіткі умови наявності у позивача права на отримання відповідної грошової допомоги в разі установлення групи інвалідності в поєднанні із визначеним діями відповідача по її призначенню.

Судами попередніх інстанції не досліджувалось питання дотримання відповідачем вказаних дій, зокрема наявність відповідного висновку органу державної податкової служби, у якому проходив службупозивача та його направлення до центрального органу виконавчої влади, що очолював систему органів державної податкової служби Україниу семиденний строк разом з усіма іншими необхідними документами, визначеними Порядком 707.

Не здійснення відповідних повноважень є наслідком допущеної бездіяльності з боку відповідного органу фіскальної служби, де проходив службу позивач.

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що у відповідності до пункту 5 Порядку 707 для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком;

довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності;

довідку про грошове забезпечення;

копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника);

копію ідентифікаційного номера.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем була надана заява для призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із настанням інвалідності, разом з довідкою Серії ХАР-05 № 003392 (форма № 158/о ), де зазначено про втрату ним 70 % професійної працездатності.

Згідно із Наказом Міністерства охорони здоров'я «Про затвердження форм медичної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» від 19.05.2003 року № 224 (чинним на момент спірних правовідносин) форма № 158/о - це довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого. Натомістьформа № 157-1/о (про яку вказують суди попередніх інстанції) - виписка із акта огляду МСЕК; Довідка до акта огляду МСЕК

В поєднанні із вказаними положеннями Порядку 707, довідка форми № 158/о медико-соціальної експертної комісії визначає ступень втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), а довідкаформа № 158/о установлює групу інвалідності. При цьому, дане положення містить альтернативні умови, виражені законодавцем через словосполучення «або» «та», що надає право вибору заявникові подавати одну із вказаних довідок або їх дві (за наявності).

Тому висновки судів попередніх інстанції не надання позивачем довідки № 157-1/о про визнання позивача інвалідом є передчасними та які не ґрунтуються на вимогах чинного на момент виникнення законодавства.

Крім того, вказівка суду апеляційної інстанції про відсутність протиправної бездіяльності в даній справі, в частині ненадання (вчасно) суми одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю та не направлення (вчасно) відповідачем матеріалів справи позивача до пенсійного органу для призначення пенсії, виходить за межі розуміння поняття бездіяльність, так як вказані дії були вчинені відповідачем вже після винесення судом першої інстанції свого рішення (27.03.2013 року та 03.04. 2013 року, відповідно).

Щодо доводів касаційної скарги в частині вимог заявника в не дослідженні судами попередніх інстанції правомірності нарахованої йому суми коштів одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, є безпідставними, так як вказані дії не оскаржувались ним у заявлених позовних вимогах, визначених до позовної заяви.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_4задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2013 року у справі за його позовом до Міністерства доходів та зборів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні діїскасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: В.І. Бутенко

В.В. Швець