Справа № 804/5884/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 р. Справа № 804/5884/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Летучій Г.І. за участю: представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДКОМ-ФОРТ» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним були виконані всі необхідні та достатні дії під час митного оформлення товару та надано митному органу всі витребувані ним документи для обґрунтування заявленої ТОВ «БУДКОМ-ФОРТ» митної вартості товару. Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам чинного законодавства, позивач вважає картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та необґрунтованими, а також такими, що підлягають скасуванню. Так, Дніпропетровська митниця з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару, зобовязана довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки, з цією обставиною закон повязує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару, що в даному випадку зроблено не було. За таких обставин, позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС №110100000/2014/200203/1 від 27.10.2014 р. про коригування митної вартості товару;
Представник позивача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що посилання позивача на ввезення оцінюваної партії товару на виконання наданого до митного оформлення внутрішнього договору комісії з ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (№1209/7 від 12.09.2014 р.), наявного у гр.44 ЕМД, не могли бути прийняті, оскільки документи, що стосуються заявленої зовнішньоекономічної операції, не містять жодної інформації щодо договору комісії. Крім того, відповідно до наданого декларантом внутрішнього договору комісії від 12.09.2014 р. №1209/7, Комісіонер (ТОВ «БУДКОМ-ФОРТ») зобовязується за дорученням Комітента (ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») за винагороду укладати від свого імені відповідні договори, в тому числі, договори перевезення (п.1.1). Укладання ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Комітент) договору на організацію перевезення не передбачено внутрішнім договором комісії №1209/7, та ні зовнішньоекономічним контрактом №2807-FV/ВF. До митного оформлення надана заявка від 08.10.2014 р. б/н на перевезення з Польщі до України оцінюваної партії вантажу «ківі», відповідно до якої Виконавцем є ПП «Транс Логистик», а Клієнт - ТОВ «БУДКОМ-ФОРТ», що не відповідає положенням заявлених декларантом договорів на перевезення. Таким чином, позивачем фактично не надано документів, які містять достовірну та документально підтверджену інформацію для перевірки транспортної складової митної вартості. Тому, рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 27.10.2014 р. №110100000/2014/200203/1 є цілком законним та вірним. За таких обставин, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «БУДКОМ-ФОРТ» та компанією «Fruttaviva» SLR, Модена, ОСОБА_3, був укладений контракт № 2807-FV/BF від 12.09.2014 року на постачання продукції, відповідно до якого компанія зобовязується поставити товар позивачу, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у специфікаціях, що підписуються на кожну окрему поставку, та є невідємною частиною цього контракту. Зміна ціни товару в ході виконання контракту погоджуються сторонами.
Згідно із специфікацією № 1 від 17.10.2014 р. до контракту № 2807-FV/BF від 12.09.2014 року на постачання продукції фірма «Fruttaviva» SLR зобовязалась здійснити поставку позивачу ківі у кошику у кількості 18 500 кг за ціною 0,49 EUR/кг на загальну суму 9 065 EUR. На умовах поставки - FCA Пшеворск, ОСОБА_3 (Інкотермс - 2010).
Відповідно до положень контракту № 2807-FV/BF від 12.09.2014 року на постачання продукції та специфікації № 1 від 17.10.2014 р. фірма «Fruttaviva» SLR здійснила постачання позивачу вищезазначеного товару (інвойс № 1268 від 17.10.2014 р.).
Відповідно до п.1 ч.1 та ч.5 ст.265 Митного кодексу України декларантом вищезазначеного товару під час його митного оформлення виступав позивач.
Декларантом Позивача до митного оформлення надано зовнішньоекономічний договір від 12.09.2014 р.; специфікація № 1 до контракту від 17.10.2014 р.; договір комісії 1209/7, заявка на страхування № 6 від 21.10.2014 р.; рахунок-проформа від 17.10.2014 р.; інвойс №1268 від 17.10.2014 р.; договір перевезення 16/04/13 від 16.04.2013 р.; договір перевезення 643 від 01.04.2013 р.; прайс-лист.
Митна вартість зазначеного товару складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування та страхування. Ця вартість на підставі положень ч.1 ст.51, ст.57 та ст.58 МК України була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Також, відповідно до ч.6 ст.53 МК України, позивач за власною ініціативою подав відповідачу разом з декларацією митної вартості додаткові документи для підтвердження заявлених декларантом відомостей про митну вартість товару, а саме висновок експерта Дніпропетровської ТПП №ГО-4851 від 22.10.2014 р.
Судом також встановлено, що відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення №110100000/2014/200203/1 від 27.10.2014 р. про коригування митної вартості товару, згідно з яким відповідач провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначив цю вартість за методом 6 (передбаченим ст.57 та ст.59 МК України).
Для того, щоб відповідач здійснив митне оформлення товару та випустив його у вільний обіг (з метою уникнення збитків, які могли виникнути через затримку митного оформлення товару викликану незгодою позивача з визначеною відповідачем митною вартістю товару), позивач платив митні платежі (податок на додану вартість) згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, у розмірі: 31 252,85 грн. за МД №110100000/2014/226953 від 27.10.2014 року. Також, надав відповідачу фінансові гарантії сплатити різницю між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом внесення на рахунок останнього грошової застави у розмірі вищезазначених різниць.
Згідно з вантажною митною декларацією №110100000/2014/226953 від 27.10.2014 року сума митних платежів (податку на додану вартість), обчислена згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, склала 63 254,78 грн. Таким чином, сума різниці між розміром митних платежів, обчисленим згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та розміром митних платежів, обчисленим згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, склала 32 001,93 грн. (63 254,78 грн. - 31 252,85 грн.).
Керуючись ч.8 ст.55 МК України, позивач надав відповідачу додаткові документи на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. Відповідач за результатами розгляду цих додаткових документів відмовив у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару, про що позивача було повідомлено листом № 35/10/04-50-25-2 від 05.01.2015 р. Внаслідок цього позивач додатково сплатив 32 001,93 грн. різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивачем з позовом до суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до підпункту «а» п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем, - комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.
Так, відповідно до договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014 р. комісійна винагорода сплачується ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (комітентом) на користь позивача (комісіонера), тобто останній не несе жодних витрат на сплату цієї комісійної винагороди, оскільки є її отримувачем, а не її платником. Виходячи з цього, комісійна винагорода за договором комісії № 1209/7 від 12.09.2014 р. не може і не повинна включатись до митної вартості товару, а отже, доводи відповідача про необхідність включення цієї комісійної винагороди до митної вартості товару, незрозумілість того, чи здійснено таке включення, та документальне не підтвердження декларантом числових значень складових частин митної вартості товару суперечать положенням Митного кодексу України та є не обґрунтованими.
Судом також встановлено, що в гр.44 МД № 110100000/2014/229214 від 22.10.2014 р. була допущена друкарська помилка; серії контракту, тоді як номер та дата позначені вірно. В графі 44 МД № 110100000/2014/229653 від 17.10.2014 р. за якою здійснене митне оформлення товару, зазначений зовнішньоекономічний договір № 2807-FV/BF від 12.09.2014 р. за яким був поставлений товар. (В листі про результати розгляду додаткових документів №35/10/04-50-25-2 від 15.01.2015 р. митний орган зазначає, що товар надійшов за контрактом № 2807- FV/BF від 12.09.2014 р).
Так, інформація про категорію товару (ківі II категорії) була вказана у інвойсі №1268 від 17.10.2014 р. розділ інвойсу «опис товару»). Отже, зазначені в інвойсі дані відповідали інформації, що містилася в листі виробника №103 від 17.10.2014 р., де зазначено, що вартість на 2 категорію товару завжди нижча ніж на 1 категорію товару. Таким чином, товаросупровідні документи містили інформацію щодо категорії товару, тому відсутність цієї інформації у сертифікаті якості від 17.10.2014 р. не впливає на можливість визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, є додатковим документом, який митниця може вимагати від декларанта в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Висновок експерта Дніпропетровської ТПП № ГО-4851 від 22.10.2014 р. надано позивачем до митного оформлення за власним бажанням на підставі ч.6 ст.53 МК України. Оскільки висновок експертної органці не передбачений частиною 2 статті 53 МК України, то підстав для пошуку розбіжностей у ньому відповідач не може мати.
Таким чином, жодна із зазначених митним органом у рішенні про коригування митної вартості причин не відповідає, встановленому ч.6 ст.54 МК України, виключному переліку обставин, що вказує на наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Крім того, суд враховує той факт, що в рішенні про коригування митної вартості №110100000/2014/200203/1 від 27.10.2014 відповідачем не зазначені джерела отримання інформації, тому застосування резервного методу визначення митної вартості з підстав відсутності інформації є необґрунтованим.
Як передбачено статтею 57 МК України кожен наступний другорядний метод визначення митної вартості застосовується тільки у разі якщо митна вартість не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. І тільки у разі неможливості застосування жодного із другорядних методів застосовується резервний метод у відповідності до ст.64 МК України.
Відповідач в графі 33 рішення про коригування митної вартості «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалась митним органом для визначення митної вартості» не зазначив причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не повинні розцінюватися як достатні доводи обґрунтованості прийнятого відповідачем, як субєктом владних повноважень, рішення.
За таких обставин митницею не дотримано вимоги щодо послідовності застосування методів зазначення митної вартості.
Відповідач зазначив про те, що поставка товару не відповідала умовам, визначеним зовнішньоекономічним договором, оскільки останнім передбачено постачання умова FСА, Болонья, ОСОБА_3, а фактично поставка була здійснена із Пшеворск, Польща. Вказане не відповідає поданим відповідачу документам. Так, пунктом 4.1. зовнішньоекономічного договору № 2807-FV/BF від 12.09.2014 р. встановлено, що товар за цим контрактом повинен бути поставлений на умовах РСА, Болонья, ОСОБА_3, якщо інше не обумовлено в специфікації. В специфікації №1 від 17.10.2014 р. обумовлено інше: умови поставки РСА Пшеворск, Польща. Таким чином, поставка товару відповідала умовам контракту.
Відповідач так і не довів, які із використаних декларантом відомостей не підтверджені документально, або не визначені кількісно, або відсутні хоча б одна з складових митної вартості, яка є обовязковою при обчисленні.
Суд вважає доводи, викладені відповідачем, не доводять правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки жодній із зазначених у рішенні підстав відповідачем не надано належного обґрунтування:
- відповідач у наданих усних поясненнях погодився з тим, що митним органом помилково зазначено в оскаржуваному рішенні про неврахування позивачем у митній вартості суми комісійної винагороди, оскільки позивач не є її платником;
- надання митному органу зовнішньоекономічного договору № 2807-FV/BF від 12.09.2014 р., за яким був поставлений товар, підтверджується даними графи 44 МД №110100000/2014/229653 від 27.10.2014 р., за якою здійснене митне оформлення товару;
- інформація про категорію товару (ківі II категорії) була вказана у інвойсі №1268 від 17.10.2014 р. (розділ інвойсу «опис товару»), що свідчить про наявність у товаросупровідних документах інформації щодо категорії товару;
- неприйняття до уваги висновку експерта Дніпропетровської ТПП, який базується на невідповідних, на думку митниці, джерелах, не є розбіжністю. Даний документ не є обовязковим для надання у відповідності до ч.2 ст.53 МК України, тому його подання чи не подання не впливає на можливість визначення числових даних митної вартості на підставі наданих документів.
Таким чином, підстави, зазначені у рішенні про коригування митної вартості, не свідчили про заявлення позивачем неповних та /або недостовірних відомостей про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів.
Відповідно до частини 2 статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, є документами, що підтверджують митну вартість товару, якщо рахунок сплачено.
Сплата за поставку даного товару здійснювалась відповідно до умов зовнішньоекономічного договору та специфікації після митного оформлення товару. Відповідачу документи про оплату за товар надані додатково протягом 80 -ти денного терміну після митного оформлення. На підтвердження оплати було надано платіжне доручення №10 від 03.11.2014 р., на суму 9 065 євро, призначення платежу - оплата за продукти харчування за контрактом № 2807-FV/BF від 12.09.2014 р. та swift від 07.11.2014 р. Для розрахунку за поставлений товар банком купувалась іноземна валюта у сумі 9 065 євро на підставі заяви № 10 від 03.11.2014 р., у якій зазначається підстава купівлі іноземної валюти - оплата за продукти харчування за контрактом № 2807-FV/BF від 12.09.2014 р., специфікації №1 від 17.10.2014 р. та митна декларація № 229653.
Отже відповідно до вимог частини 2 статті 53 МК України платіжне доручення №10 від 03.11.2014 р. є банківським платіжним документом, а заява № 10 від 03.11.2014 р. є документом, який містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - тобто номери контракту, специфікації, митної декларації.
Таким чином, твердження відповідача, що подані документи не дозволяють митному органу ідентифікувати їх із товаром, митне оформлення якого здійснювалося, є необґрунтованими.
На підтвердження транспортної складової митної вартості позивачем були надані транспортні документи та документи, які мають відомості про вартість перевезення, а саме транспортні документи:
- договір комісії № 1209/7 від 12.09.2014 року, укладений між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Комітент) та Позивачем (Комісіонер), відповідно до умов якого комісіонер (Позивач) зобовязується за дорученням, комітента (ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») за винагороду укладати від свого імені відповідні договори, в тому числі договори перевезення, проте п.3.5. зазначеного договору комісії також встановлено, що Комітент (ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») вправі самостійно замовляти та оплачувати послуги третіх осіб, які необхідні для виконання комісійного доручення (транспортно-експедиційні послуги, послуги з перевезення вантажів територією України та в міжнародних сполученнях);
- договір перевезення вантажу № 643 від 01.04.2013 року, укладений між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Клієнт) та ПП «Транс Логістик» (виконавець), з урахуванням додаткової угоди №2 від 01.01.2014 р.;
- договір перевезення вантажу №16/04/13 від 16.04.2013 року, укладений між ПП «Транс Логістик» (Замовник) та ПП ОСОБА_4 (Виконавець);
Також, були надані документи, що містять відомості про вартість перевезення:
- заявка на перевезення № Доп від 08.10.2014 року відповідно до якої визначається маршрут, вартість перевезення, марка та держаний номер транспортного засобу;
- рахунок-проформа б/н від 17.10.2014 р. видана ПП «Транс Логістик» (відповідно до якої транспортні послуги з перевезення вантажу з м.Пшеворськ до п/п Ягодин автомобілем НОМЕР_1/АС 1098 ХХ становлять 6 500 грн. (без ПДВ), експедиторські послуги по всьому шляху слідування - 833,33 грн. без ПДВ);
- калькуляція витрат на доставку вантажу № 22/10/2 від 22.10.2014 року, відповідно до якої транспортні витрати від м.Пшеворськ до п/п Ягодин до кордону України, разом з експедиторськими послугами склали 7 333,33 грн.
Як вбачається з тексту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач не зазначав, що надані транспорті документи з певних підстав не приймаються. Не було зазначено відносно транспортних документів жодної розбіжності, неповних даних, або інших недоліків. Твердження представника відповідача про обмаль часу, який наданий інспектору на розгляд документів, не може надавати право митному органу на прийняття рішення, що суперечить вимогам закону, та на додаткове обґрунтування рішення субєкта владних повноважень у подальшому, як це і здійснив митний орган.
За результатами розгляду додаткових документів в обґрунтування своєї відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару та скасуванні прийнятого рішення про коригування відповідач посилається на підстави, які не були визначені відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.
Як видно з наданого відповідачем витягу з бази даних митного органу за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару була прийнята митна декларація №205020005/2014/9072 від 22.10.2014 р., відповідно до якої здійснено митне оформлення товару: «плоди свіжі ківі (Actinidia chinensis) - 45 кг, врожаю 2014 року, торгівельна марка - немає даних, виробник - немає даних. Країна виробництва - ОСОБА_3, Постачальник «Anderson Global Trade LLP».
Отже, відповідачем коригування митної вартості товару здійснене на підставі даних митного оформлення ківі невідомої категорії (не зазначена), а позивачем ввезено ківі 2 категорії, ціна на яку нижча, невідомого виробника, невідомої торгівельної марки (позивачем ввезено ківі ТМ «Fruttaviva»), в обсязі всього 45 кг, тоді як позивачем ввезено 18 000 кг.
З урахуванням того, що позивачем для митного оформлення товару були надані всі передбачені ч.2 ст.53 МК України документи та правомірно визначена митна вартість товару згідно з методом 1, а законні та обґрунтовані підстави для прийняття відповідачем рішення про коригування вищезазначеної митної вартості та для оформлення останнім картки відмови у прийнятті митної декларації відсутні.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позову за викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 27.10.2014 року №110100000/2014/200203/1.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 02 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_5