Справа № 2а-0770/1677/12
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2015 рокум. Ужгород№ 2a-0770/1677/12

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: Приватне акціонерне товариство "Єврокар", представник - Бількін О.С.;

відповідача 1: Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, представник - Савицький С.І.;

відповідача 2: Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, представник - Кузьма В.М;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, представник - Кузьма В.М.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2: Головне управління Міндоходів у Закарпатській області, представник - Буря О.О.;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Єврокар" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Головне управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про стягнення суми надмірно сплаченого податку на прибуток, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Єврокар" (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області (далі - відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (далі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1), Головне управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2), Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3) про стягнення суми надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18634260,49 грн.

В судовому засіданні 14.04.2015 року представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просив залучити в якості співвідповідача по справі Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області. Також, відповідно до даної заяви, наданої в судовому засіданні 14.04.2015 року, представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з Державного бюджету України суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 6 308 305,01 грн. (а.с. 80-81, Т.4).

Відтак, судом в судовому засіданні було залучено в якості співвідповідача Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області.

Також, за клопотанням представника відповідача 1, судом в судовому засіданні було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3 - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнений позов та просив задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що в 2008 році позивачем до Державного бюджету України було здійснено надмірне перерахування суми податку на прибуток у розмірі 23491481,74 грн. Однак, за результатами здійснення господарської діяльності у 2009 році та 2010 році за відсутності заборгованості по сплаті податків та зборів (обов'язкових платежів) до бюджету сума надміру сплаченого податку на прибуток була скорегована і станом на 09 лютого 2011 року становила 23 230 789,49 грн. На підставі норм пп. 16.16 ст. 16 та пп. 21.3 ст. 21 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та згодом, у відповідності ст. 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України) протягом 2009-2011 років позивач звертався до відповідача 1 із заявами щодо повернення надміру сплаченої суми податку на прибуток. Однак, відповідачем не було добровільно повернено позивачеві суми надміру сплаченого податку, в тому числі частинами згідно узгодженого графіку. Позивачем було зменшено позовні вимоги на 4 596 529, 00 грн., у зв'язку із зарахуванням сум платежів з податку на прибуток, які підлягали сплаті до бюджету за підсумками діяльності за 2011 рік та 1-ий квартал 2012 року, відтак просив стягнути з Державного бюджету України суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18 634 260,49 грн. Разом з тим, позивачем згідно поданої в судовому засіданні 14.04.2015 року заяви, було повторно зменшено позовні вимоги, оскільки в процесі судового розгляду справи, сума надміру сплаченого податку на прибуток зменшилась до 6 308 305,01 грн., у зв'язку із зарахування сум платежів з податку на прибуток в рахунок авансових внесків з податку на прибуток, які підлягали сплаті до бюджету протягом 2011-2014 років. Відтак, представник позивача наголошує, що сума надміру сплаченого податку на прибуток, що підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача становить 6 308 305,01 грн.

В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення уточненого позову та просив відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог, мотивуючи наступним. За час розгляду даної адміністративної справи у судових інстанціях (протягом 2011-2015 років) відповідачем 1 було знято позивача із обліку платника податків, оскільки останнього включено до Реєстру великих платників податків. Відтак, відповідачем 1, у відповідності до супровідного листа №623/7/18-044, справу (пакети документів) позивача було передано до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3 для постановки на облік, як платника податків разом з усіма обліковими картками. Таким чином, на даний час позивач знаходиться на обліку у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3. Представник відповідача 1 в судовому засіданні вказував на те, що оскільки позивач не знаходиться на обліку у відповідача 1 як платник податків, отже останній не може підтвердити чи спростувати факт наявності надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18634260,49 грн. Відтак, представник відповідача 1 наголошував на тому, що необхідно з'ясувати наявність у позивача заборгованості чи переплати по податку на прибуток. Також, представник відповідача 1 в судовому засіданні вказував на те, що сума надміру сплаченого податку на прибуток не підлягає стягненню з Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник відповідача 2 не заперечував щодо задоволення уточнених позовних вимог та стягнення суми надміру сплаченого податку на прибуток з Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1 залишив вирішення питання щодо задоволення уточнених позовних вимог на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення уточненого позову та просив відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3 в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Разом з тим, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3 надіслав до суду пояснення, згідно якого вбачається, що позивач перебуває на обліку у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3, як платник податків та протягом періоду перебування на податковому обліку використовував переплату по податку на прибуток в рахунок погашення поточних грошових зобов'язань. Відтак, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3 в наданих поясненнях вказує, що станом на 20.05.2015 року по інтегрованій картці обліку по податку на прибуток за позивачем рахується переплата в сумі 6 308 503,01 грн., яка може використовуватися у зменшення майбутніх податкових зобов'язань (а.с. 101-102).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 1, представника відповідача 2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1 та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач був зареєстрований, як юридична особа, Ужгородською районною державною адміністрацією 14.04.2000 року, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи та здійснений запис про включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру (а.с. 9, Т.1).

30.11.2010 року відбулася реорганізація позивача з переходом всіх прав та обов'язків до правонаступника (а.с. 16, 46-72, Т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2011 року позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спру: Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, Державна податкова служба у Закарпатській області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення суми надмірно сплаченого податку на прибуток в розмірі 18 634 260 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року (головуючий суддя - Плеханова З.Б.) (а.с. 65-75, Т.2) позов позивача було задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області щодо неподання Управлінню державного казначейства України в Ужгородському районі висновку про повернення з Державного бюджету України позивачеві суму надміру сплаченого податку на прибуток, стягнено з Державного бюджету України на користь позивача суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18 634 260, 49 грн. та стягнено на користь позивач суму судового збору в розмірі 1703,40 грн. В решті позовних вимог відмолено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року було залишено без змін (а.с. 160-168, Т.2).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.06.2013 року було розстрочено виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року по справі № 2а-0770/1677/12 в сумі 10 768 377,49 грн. строком на 36 місяців (а.с. 247-252, Т.2).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року у справі № 2а-0770/1677/12 було скасовано в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18 634 260, 49 грн. та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 251-259, Т.3). В решті постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року залишено без змін (а.с. 251-259, Т.3).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року, в 2008 році у позивача виникла переплата до Державного бюджету України по податку на прибуток у сумі 23 491 481,74 грн. Будь-якої заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів) перед Державним бюджетом України станом на 09.02.2009 в позивача не було, що засвідчено довідкою Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції №1691/10/24 від 09.02.2009 (а.с. 257, Т.3).

Листом від 15.04.2009 року № 657 позивач звернувся до відповідача з проханням зарахувати частину переплати податку на прибуток в розмірі 6 782 000,00 грн. в рахунок погашення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за березень 2009 року, а залишок в сумі 16 208 000,00 грн. повернути на його розрахунковий рахунок (а.с. 257, Т.3). В подальшому сума надміру сплаченого податку була скоригована і у відповідності до акта звірки розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2010 по 09.08.2010 від 09.08.2010 склала 23 230 789,49 грн., яка й залишилася незмінною до дня позивачем подання позовної заяви до Закарпатського окружного адміністративного суду (а саме: до 29.09.2014 року).

Як зазначає Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 03.12.2014 року, позивач неодноразово звертався до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції (правонаступником якої є відповідач 1) із заявами про повернення надміру сплаченого податку на прибуток, в тому числі, з ініціативи позивача, було запропоновано повернення вказаних грошових коштів частинами протягом 2011 року згідно узгодженого графіку платежів. Однак, листом № 924/10/15 від 25.02.2011 Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція повідомила позивача, що оскільки переплата з податку на прибуток в сумі 23 230 789,49 грн. складає значну частину надходжень Державного бюджету Закарпатської області та враховуючи вимоги листа-телеграми ДПА України від 09.02.2011 року № 3538/7/99-14, вирішення питання щодо повернення коштів можливе лише за письмовою згодою ДПА України (а.с. 257, Т.3). В подальшому, як вбачається з актів звірки розрахунків від 02.03.2012 року, від 06.06.2012 року, податкових декларацій з податку на прибуток за ІІ - IV квартали 2011 року, податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2012 року сума надміру сплаченого позивачем податку на прибуток до бюджету зменшилась на 4 596 529,00 грн., в результаті чого сума надміру сплаченого податку на прибуток становить 18 634 260,49 грн. (а.с. 257-258, Т.3).

Як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно задовольнили вимогу позивача в частині стягнення з Державного бюджету України податку на прибуток в розмірі 18 634 260 (вісімнадцять мільйонів шістсот тридцять чотири тисячі двісті шістдесят гривень) 49 коп., з огляду на наступне. Зокрема, в судовому процесі відповідачем не ставилися під сумнів обставини виникнення у позивача переплати з податку на прибуток, яку останній просить повернути. Позивач виконав усі умови, передбачені статтею 43 ПК України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України відповідно до ухвали від 03.12.2014 року зазначає, що у даній категорії спору - щодо повернення надміру сплаченого податку на прибуток відповідний територіальний орган Державного казначейства України повинен залучатися до участі у справі саме як відповідач, поряд з відповідним органом державної податкової служби, а не як третя особа (а.с. 258, Т.3). Відтак, згідно ухвали від 03.12.2014 року колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує, що зважаючи на те, що судами попередніх інстанцій (а саме: Закарпатським окружним адміністративним судом та Львівським апеляційним адміністративним судом) вищеназвані обставини враховано не було, і це призвело до передчасних та не обґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, а також те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення у справі, відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача переплати з податку на прибуток у розмірі в розмірі 18 634 260,49 грн. (а.с. 258, Т.3). Оскільки, чинне законодавство України передбачає стягнення сум лише з відповідачів, при новому розгляді справи суд першої інстанції має залучити відповідний територіальний орган Державного казначейства України як співвідповідача у справі про повернення надміру сплаченого до Державного бюджету України податку на прибуток. Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України 4 651 181,05 грн. інфляційних нарахувань, 1 802 076,98 грн. 3% річних від неповернутої суми за весь період прострочення, 1 802 076,98 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, то суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що оскільки позов подано на підставі Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Податкового кодексу України, то повернення надміру сплаченого податку на прибуток є за своєю суттю податковими відносинами, а тому не можуть регулюватися цивільним законодавством України (а.с. 258, Т.3).

Відтак, обставини встановлені судовими рішеннями по адміністративній справі №2а-0770/1677/12, а саме: постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року щодо правомірності повернення позивачеві надміру сплачених сум податку на прибуток - не підлягають доказуванню при розгляді даної адміністративної справи.

Також, суд констатує те, що представник Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, яке було залучено судом в якості співвідповідача, в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Разом з тим, як вбачається, з письмових пояснень від 25.05.2015 року №6932/10-010/402 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3, на обліку якої з 01.01.2014 року перебуває позивач, за останнім рахується переплата в сумі 6308503,01 грн., у відповідності до інтегрованої картки обліку по податку на прибуток (а.с. 101-102, Т.4).

У відповідності до п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" №845 від 03.08.2011 року, стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, крім випадків, передбачених пунктом 23 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося в судовому засіданні сторонами, надміру сплачений позивачем податок на прибуток зараховувався до Державного бюджету України.

Також, суд зазначає, що зобов'язання відповідача 1 про надання відповідачеві 2 висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України не є способом захисту прав платника податків, оскільки право платника податків порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення надміру сплачених коштів. Відтак, встановлений ст. 43 ПК України порядок дій платника податків, податкового органу та органу Державного казначейства України по поверненню надміру сплачених зобов'язань не означає, що в разі виникнення спору щодо права платника податків на таке повернення, юридичним засобом захисту порушеного права в судовому порядку є інший, ніж стягнення з Державного бюджету України суми надміру сплачених грошових зобов'язань.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Єврокар" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Головне управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів - задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Єврокар" (вул. Перемоги, буд. 46, с. Соломоново, Ужгородський район, Закарпатська область, 89460, ) суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 6 308 305,01 (шість мільйонів триста вісім тисяч триста п'ять гривень одну копійку) грн.

3. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 22 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 червня 2015 року.