Справа № 823/2709/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2015 р. м. Київ К/800/64756/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Ємельянової В.І.

Швеця В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Управління МВС України в Черкаській області від 03.05.2014 № 695 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників взводу ДПС ДАІ при УМВС» в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ. Визнано незаконним та скасовано наказ Управління МВС України в Черкаській області від 31.07.2014 № 234 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ. Поновлено позивача на посаді інспектора ДПС (із забезпечення супроводження) взводу ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській області із 01 серпня 2014 року. Стягнуто з Головного управління Міндоходів у Черкаській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2014 року по 22 вересня 2014 року у розмірі 3262,23 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Змінено дату звільнення ОСОБА_2 з 31.07.2014 на 19.08.2014. В іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 10.05.1995.

Наказом УМВС України в Черкаській області № 279 о/с 07.10.2011 позивача призначено інспектором ПС (із забезпечення супроводження) взводу ДПС ДАІ при УМВС.

Наказом УМВС України в Черкаській області №234 о/с від 31.07.2014 ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (військове звання запасу - сержант) за пп. «є» п.63 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою для прийняття наказу про звільнення став наказ УМВС України в Черкаській області від 03.05.2014 №695 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників взводу ДПС ДАІ при УМВС».

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що згідно наказу МВС України №344 від 30.04.2014 та наказу УМВС України в Черкаській області №679 від 30.04.2014 ОСОБА_2 направлено у відрядження з 01.05.2014 до УДАІ ГУМВС України в Луганській області.

На виконання даного наказу 01.05.2014 ОСОБА_2 прибув до м. Черкаси для проведення інструктажу, після чого у супроводі трьох автомобілів вирушив до Луганської області.

01 травня 2014 року рухаючись за кермом службового автомобіля у супроводі колони поблизу м. Полтави, близько 19 год., позивач відчув погіршення стану здоров'я та повідомив про це старшого групи ОСОБА_3 Колона із трьох автомобілів змушена була зупинитися.

Близько 01 год. 00 хв. 02 травня 2014 року командир взводу ОСОБА_4 посадив позивача до свого автомобіля і вони повернулися до м. Умань Черкаської області, де близько 07 год. ранку 02 травня ОСОБА_2 здав зброю та на вимогу ОСОБА_4 віддав йому службове посвідчення.

Повернувшись до м. Умань у зв'язку з погіршенням стану свого здоров'я 03.05.2014 позивач звернувся до кардіологічного відділення Уманської міської лікарні, куди був госпіталізований з діагнозом - гіпертонічна хвороба ІІ ступеня.

З 03.05.2014 по 18.08.2014 ОСОБА_2 відповідно листків непрацездатності перебував на лікуванні.

В період перебування позивача на лікуванні, ним було отримано лист УМВС України в Черкаській області Державтоінспекції № 13/12-1172 від 31.07.2014 за підписом тимчасово виконуючого обов'язки начальника сектору кадрового забезпечення УДАІ УМВС України в Черкаській області Романовської В.А. Даним листом ОСОБА_2 повідомлено про звільнення наказом № 234 о/с від 31.07.2014 та повідомлено про необхідність прибути до сектору кадрового забезпечення для ознайомлення з наказом УМВС України в Черкаській області № 695 від 03.05.2014 та отримання особистих документів (трудову книжку та військовий квиток).

19 серпня 2014 року після закінчення лікування позивач прибув до тимчасово виконуючого обов'язки начальника сектору кадрового забезпечення УДАІ УМВС України в Черкаській області для з'ясування обставин, зазначених в листі № 13/12-1172 від 31.07.2014, отримав трудову книжку НОМЕР_1, військовий квиток НОМЕР_2, ксерокопію наказу № 695 від 03.05.2014 та витяг з наказу № 234 о/с від 31.07.2014.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача було здійснено без дотримання вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки наказ про звільнення позивача було прийнято під час перебування його на лікуванні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, а саме: змінюючи дату звільнення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 підлягає звільненню при виході з лікарняного, оскільки ним було порушено дисципліну, що виразилась у відмові від подальшого несення служби.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно зі статтею 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Судами встановлено, що наказ про звільнення позивача зі служби було винесено під час перебування його на лікуванні, що підтверджується матеріалами справи та поясненням представника відповідача.

Водночас зміна дати звільнення, в такому випадку, не може вважатися належним захистом порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2014 року справа №21-212а14.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції не було досліджено та надано правової оцінки тому, що зміна дати звільнення позивача не є належним способом захисту.

Судом апеляційної інстанції в порушення вказаних норм процесуального права не було з'ясовано та враховано всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції під час прийняття рішень по суті спору у даній справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, постанова у справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді В.І. Ємельянова

В.В. Швець