Справа № 286/6933/14-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко В.І.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" червня 2015 р. Справа № 286/6933/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Білоцькій А.В. ,

за участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "07" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" третя особа Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В позові до суду позивач просить зобов'язати відповідача - Житомирську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» провести за період з 01.04.2014 року по 31.07.2014 року донарахування доплати до заробітної плати згідно ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», щомісячно та подати розрахункові документи до управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомир, зобов'язати відповідача виконати постанову негайно та подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, мотивуючи тим, що вона працює в Житомирській філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» і за період роботи їй виплачувалась компенсація та доплати, що встановлені в Законі, не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, а згідно постанови КМ України № 836 від 26.07.96, що призвело до порушення її прав.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 07 квітня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Житомирської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» провести донарахування ОСОБА_3 доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.04.2014 року по 31.07.2014 року в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», щомісячно, пропорційно відпрацьованого часу та подати розрахункові документи до управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомир.

У апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідно до приписів ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач працює в Житомирській філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», постійно проживає в м.Овруч, Житомирської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1

Додатком №1 Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до постанови КМ України №106 від 23.07.91 ( з відповідними змінами), м.Овруч віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють та територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні гарантованого добровільного відселення - двох мінімальних заробітних плат. Отже, Законом встановлюються додаткові соціальні гарантії для працюючих на територіях, радіоактивно забруднених внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів України на виконання вказаного положення ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 26.07.1996 року прийнято постанову № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У відповідності до вказаної постанови КМ України, позивачці провадиться нарахування і виплата підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Таким чином, позивач отримує виплати згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права громадян, щодо виплати доплати громадянам, які працюють та територіях радіоактивного забруднення, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведене положення ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинним у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік2 від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2014 року є чинною і підлягає застосуванню ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення не може бути нижчим ніж дві мінімальні заробітні плати.

Слід зазначити, що згідно із п.п.5,6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 р. №936, соціальні виплати за ст.39 Закону №796-ХІІ проводяться за місцем основної роботи служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці, а тому підприємства, установи, організації та фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності виступають в даних правовідносинах як суб'єкти владних повноважень на основі законодавства. Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за несвоєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Державного казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться в установленому законодавством порядку.

За приписами абзацу четвертого пункту 6 Порядку до 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім'я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги.

З огляду на вказане, колегія суддів відхиляє доводи представника третьої особи щодо того, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Отже, задовольняючи позов та зобов'язуючи саме Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Житомирської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» провести донарахування ОСОБА_3 вказаної доплати, суд першої інстанції вибрав правильний спосіб захисту прав позивача, оскільки саме це підприємство визначає вид допомоги, її розмір, а згодом і суму компенсації.

Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.06.2015 р. №К/800/16365/15.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду 1-ї інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Овруцький районний суд Житомирської області правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "07" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Житомирської філіі Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" вул.Київська,20,м.Житомир,10000

4-третій особі: Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира - вул.Перемоги,55,м.Житомир,10014,