Справа № 380/333/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/333/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Архангельський А.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області в якому просив:

визнати неправомірними дії щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат;

стягнути на користь позивача 5 990,00 грн. заборгованість зі сплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 06 березня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року постанову Тетіївського районного суду Київської області від 06 березня 2015 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що початок перебігу шестимісячного строку на оскарження дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення необхідно рахувати, починаючи з 22 січня 2015 року, коли позивачу достеменно стало відомо про те, що його право порушено.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції було не правильно застосовано норми матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії (посвідчення серії НОМЕР_1), а тому згідно ст.48 Закону України № 796-ХІІ має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення, яка нараховується та виплачується за його зверненням.

06.02.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому такої допомоги за 2014 рік, яка була нарахована 06.02.2014 року та виплачена 14.04.2014 року в сумі 100 гривень згідно постанови КМУ № 562 «Про щорічну допомогу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2015 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання інформації про суму нарахованої та фактично сплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року та прийняття рішення про донарахування та виплату позивачу допомоги відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 8/142 від 22 січня 2015 року відповідачем повідомлено позивача про те, що допомога на оздоровлення була нарахована 06 лютого 2014 року Тетіївським управлінням соціального захисту населення в сумі 100,00 грн., а Департаментом соціального захисту населення Київської облдержадміністрації виплачена 14 квітня 2014 року відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанов Кабінету Міністрів України № 936, № 562 від 12 липня 2005 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду, причин пропуску не вказано та поновити вказаний строк не просить.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду з такою позицією Тетіївського районного суду Київської області погодитися не може з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі № 380/333/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії встановлено, що початок перебігу шестимісячного строку на оскарження дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення необхідно рахувати, починаючи з 22 січня 2015 року, коли позивачу достеменно стало відомо про те, що його право порушено.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Кодексом адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, оскільки оскарженню не підлягає, вважає за необхідне зазначити, що при розгляді даної справи початок перебігу шестимісячного строку на оскарження дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення необхідно рахувати, починаючи з 22 січня 2015 року, коли позивачу достеменно стало відомо про те, що його право порушено.

Розглядаючи позовні вимоги по суті позову, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до абз.4 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014, у тому числі на момент виплати допомоги на оздоровлення позивачу у сумі 100 грн., Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 48 вказаного Закону, яким визначено щорічну допомогу на оздоровлення.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства - верховенства права та пріоритетності Законів над іншими нормативними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року застосуванню підлягає норма ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 № 562.

Враховуючи, що виплати, які просить здійснити позивач носять одноразовий характер, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача за 2014 рік підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так, позовні вимоги заявлені шляхом стягнення на користь позивача 5 990,00 грн. заборгованості зі сплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік з Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області.

Однак призначення та виплата щорічної допомоги на оздоровлення належить до виключної компетенції Управління, а тому з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає за можли вейти за межі позовних вимог та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області зробити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2014 рік.

Підсумовуючи наведені положення діючого законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження, оскаржувана Постанова ухвалена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року - задовольнити.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року - скасувати.

Постановити по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2014 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області зробити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2014 рік.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.