Справа № 336/1330/14 (2а/336/63/14)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/800/39940/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - Управління) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Управління щодо відмови у врахуванні при обчисленні пенсії довідки про заробітну плату за період з 1 січня 1975 року по 31 грудня 1979 року та зобов'язати врахувати дану довідку.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що з травня 2013 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком.

Відповідно до записів трудової книжки позивач з 28 листопада 1974 року по 24 березня 2000 року працював водієм у ДП АТП ВАТ «Запоріжагробуд».

Відповідачем при обчисленні пенсії ОСОБА_2 не було враховано довідку про заробітну плату за період з 1 січня 1975 року по 31 грудня 1979 року, видану ДП АТП-0862. Позивач звернувся до відповідача з заявою про врахування даної довідки.

Управління листом від 2 грудня 2013 року №263/С-1 відмовлено у зарахуванні заробітної плати за період з 1 січня 1975 року по 31 грудня 1979 року у зв'язку із непідтвердженням заробітної плати первинними документами. Також зазначено, що ДП АТП-0862 ліквідовано та документи на зберігання до Архівного відділу Запорізької області не передано.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФ України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 7 Порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а починаючи з 1 липня 2000 року індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

За змістом пункту 17 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Таким чином, обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуваннням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 березня 2015 року (№21-11а15).

Так, у даній справі судами встановлено, що довідка про заробітну плату у спірний період не підтверджена первинними документами. Крім того, встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців 18 грудня 2004 року за рішенням суду припинено реєстрацію ДП АТП-0862.

З огляду на викладене, правильними є висновки судів щодо відсутності підстав для нарахування позивачу пенсії з урахуванням доходів за період з 1 січня 1975 року по 31 грудня 1979 року на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки дана довідка не підтверджена первинними документами, як того вимагають положення пункту 17 Порядку та статті 40 Закону №1058-IV.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П.Стародуб