Справа № 495/7491/14-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 495/7491/14-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Боярський О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю представника позивача - Ноздріна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Львівської міської ради до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання права користування земельною ділянкою,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПП «База відпочинку Львів», ОСОБА_2 та третьої особи на стороні позивача - ЛКП «Рембуд», -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Львівська міська рада звернулась до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі - Затоківська селищна рада) з позовом в якому просила:

- визнати недійсним та скасувати рішення №1923 від 17 квітня 2014 року «Про укладення з ПП «База відпочинку Львів» договору оренди земельної ділянки, площею 0,8029га, строком на 25 років для будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об'єкту стаціонарної рекреації за адресою: АДРЕСА_1»;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 28 квітня 2014 року, укладений між Затоківською селищною радою та ПП «База відпочинку Львів»;

- визнати право користування земельною ділянкою, яка розташована в АДРЕСА_1 за ЛКП «Рембуд», якій є балансоутримувачем майна бази відпочинку «Львів», що є власністю Львівської міської ради на умовах, укладеного в 2004 році договору оренди земельної ділянки між Затоківською селищною радою та ЛКП «Рембуд».

В обґрунтування позову зазначено, що орган місцевого самоврядування прийняв незаконне рішення щодо укладення договору оренди земельної ділянки з іншою юридичною особою, чим порушив право користування земельною ділянкою належного користувача.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено.

Суд, визнав недійсним та скасував рішення Затоківської селищної ради №1923 від 17 квітня 2014 року.

Також судом визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 28 квітня 2014 року, укладений між Затоківською селищною радою та ПП «База відпочинку Львів» та визнано право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 за ЛКП «Рембуд», як балансоутримувача майна бази відпочинку «Львів», яка є власністю Львівської міської ради на умовах, укладеного в 2004 році договору оренди земельної ділянки між Затоківською селищною радою та ЛКП «Рембуд».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Затоківська селищна рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники судового процесу до суду апеляційної інстанції не з'явились, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на наступних підставах.

Матеріалами справи встановлено, що 17 квітня 2014 року Затоківська селищна рада прийняла рішення №1923 «Про укладення з ПП «База відпочинку Львів» договору оренди земельної ділянки, площею 0,8029га, строком на 25 років для будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об'єкту стаціонарної рекреації за адресою: АДРЕСА_1» (а.с.14).

На підставі даного рішення, 28 квітня 2014 року між Затоківською селищною радою (орендодавець) та ПП «База відпочинку Львів» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.21-24).

Предметом даного договору є те, що на підставі рішення Затоківської селищної ради №1923 від 17 квітня 2014 року орендодавець надає, а орендар приймає у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 25 років земельну ділянку площею 0,8029га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що органом місцевого самоврядування при прийнятті рішення про надання земельної ділянки в оренду та при укладенні договору оренди, в порушення норм Земельного кодексу України не були враховані обставини хто є належним власником будівель та споруд бази відпочинку «Львів».

На думку суду першої інстанції, наявність договору оренди між Затоківською селищною радою та ПП «База відпочинку Львів» перешкоджає належному власнику майна та належному користувачу земельної ділянки використовувати свої права щодо володіння та користування майном.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи дану справу по суті спору порушив норми матеріального права, у зв'язку з наступним.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2 КАС України).

Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пункт 1 ч.2 вказаної статті передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Термін «суб'єкт владних повноважень» міститься в п.7 ч.1 ст.3 КАС України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, аналізуючи вказані норми КАС України, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ч.2 ст.2 Земельного кодексу України).

Селищна рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

За таких обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року та від 09 грудня 2014 року (справи №№ 21-493а14, 21-308а14 відповідно).

Згідно з абз.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 3 ст. 157 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 157, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області - задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Львівської міської ради до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання права користування земельною ділянкою - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова