Справа № 825/1475/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1475/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.04.2015 року № щодо нарахування суми штрафних санкцій у розмірі 4 791,18 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований, як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради з 29.12.2013 року та перебуває на спрощеній системі оподаткування з віднесенням до третьої групи платників єдиного податку.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку з доходів фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 17.04.2015 року № 646/2526-17-05-18.

Перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку фізичних осіб по строку сплати 19.08.2013 року.

Зазначені вище обставини слугували підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 20.04.2015 року, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% у сумі 4 791,18 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.п. 36.1, 36.2 ст.і 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі слати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп.пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України).

В силу приписів п. 49.20 ст. 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначеному у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна інстанція не може не погодитись з доводами суду першої інстанції, щодо обов'язку позивача протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, подати податкову декларацію до відповідача та протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, сплатити самостійно визначене податкове зобов'язання.

При використанні інституту дотримання позивачем строку для подання податкової звітності та строку сплати податкового зобов'язання, відповідач зобов'язаний з'ясувати наявність всіх підстав для перенесення такого строку.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 року у справі № К/800/33173/14.

Положення ст. 31 Податкового кодексу України визначають, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податного обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку визначеному податковим законодавством. Податком чи збір, що не був сплачений у визначений строк вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків передбачених цим кодексом.

У відповідності до вимог пункту 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

З матеріалів справи слідує, що 08.08.2014 року позивачем до ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області на виконання встановленого обов'язку подано податкову декларацію платника єдиного податку, яка реєстрована за № , згідно якої задекларовано суму єдиного податку, яка підлягає сплаті в бюджет за підсумками звітного періоду в розмірі 69 381,00 грн.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що останнім днем подання позивачем податкової декларації є 09.08.2014 року та оскільки зазначена дата є вихідним днем, то відповідно останнім днем строку для подання податкової декларації вважається наступний день, а саме 11.08.2014 року, відповідно останнім днем строку для сплати грошового зобов'язання є 21.08.2014 року.

Наявні в матеріалах справи копії платіжного доручення № 7 від 19.08.2014 року, квитанції № 0.0.290196282.1 від 19.08.2014 року, платіжного доручення № 8 від 20.08.2014 року свідчать про те, що фактична сплата позивачем грошового зобов'язання відбулась 19.08.2014 року та 20.08.2014 року, тобто з дотриманням платником податків строків сплати податкового зобов'язання.

Таким чином, оскільки податковим органом не вірно встановлено останній день для подання податкової декларації позивачем, який слугував підставою для встановлення факту несвоєчасності сплати податкового зобов'язання та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то відсутні підстави для нарахування позивачеві штрафних (фінансових) санкцій.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам апелянт, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду апеляційної інстанції достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Отже спірне податкове повідомлення-рішення правомірно скасовано судом першої інстанції. Крім того, апелянтом не наведено належного обґрунтування в підтвердження своєї правової позиції з посиланням на норми податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.