Справа № 821/4199/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4199/14

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (правонаступник Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі Цюрупинська ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області). З урахуванням доповнень та уточнень позовних вимог позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 12 червня 2014 року № 337-15, а також від 24 вересня 2014 року № та № (а. с. 74-75).

В обґрунтування позову зазначалось, що у березні 2010 року між позивачем та Голопристанською районною державною адміністрацією Херсонської області було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новософіївської сільської ради, площею 45,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до умов договору встановлено розмір орендної плати на рік. На думку позивача, податковим повідомленням-рішенням від 12 червня 2014 року № 337-15, яким встановлено податкове зобов'язання з орендної плати фізичних осіб, перевищено розмір орендної плати без внесення змін до договору оренди земельної ділянки. Крім того, на підставі акта камеральної перевірки своєчасності сплати податкового зобов'язання позивача від 24 вересня 2014 року № 56/НОМЕР_3 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 24 вересня 2014 року № , яким ОСОБА_1 визначено зобов'язання по сплаті штрафу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 1410 грн., та № про зобов'язання по сплаті штрафу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 6101 грн. 12 коп.. На думку позивача, зобов'язання зі сплати орендної плати визначено безпідставно, а тому прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Цюрупинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області від 12 червня 2014 року № 337-15, а також від 24 вересня 2014 року № та № . Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 200 грн..

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Цюрупинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги норми п. 87.9 ст. 87, ст. 285, п. 286.5 ст. 286, ст. 287, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України, відповідно до яких розмір орендної плати контролюючим органом розрахований згідно з вимогами чинного законодавства, з врахуванням нормативної грошової оцінки землі та коефіцієнта індексації. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що у березні 2010 року між позивачем (Орендар) та Голопристанською районною державною адміністрацією Херсонської області (Орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новософіївської сільської ради, площею 45,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладений строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 575278 грн.. Орендна плата за користування земельною ділянкою складає 3 відсотки від її нормативної грошової оцінки, що складає 17258 грн. 34 коп. на рік. Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у випадках, серед іншого, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Податковим повідомленням-рішенням Цюрупинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області від 12 червня 2014 року № 337-15 позивачу визначено орендну плату з фізичних осіб за 2014 рік в сумі 30305 грн. 57 коп.

24 вересня 2014 року посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку своєчасності сплати позивачем податкового зобов'язання з орендної плати за землю, за результатами якої складено акт від 24 вересня 2014 року за № 56/НОМЕР_3.

На підставі акта перевірки Цюрупинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 24 вересня 2014 року № , яким ОСОБА_1 визначено зобов'язання по сплаті штрафу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 1410 грн., та № про зобов'язання по сплаті штрафу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 6101 грн. 12 коп..

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що зміни до договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати за землю не вносились, а тому відсутні підстави для нарахування податкових зобов'язань в інших розмірах, ніж це передбачено самим договором, а також для застосування до позивача штрафних санкцій з орендної плати на землю.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України названий Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 3 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу встановлено, що у разі якщо законодавчими актами передбачені інші правила справляння податків, зборів, що регулюються цим Кодексом, застосовуються правила цього Кодексу.

Згідно пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

На підставі п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК України визначив обов'язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, в якій би формі не справлялась плата за землю (чи то у вигляді земельного податку, чи то у вигляді орендної плати), вона у відповідності до положень Податкового кодексу України залишається загальнодержавним податком.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, а згідно пп. 288.5.2 «в» цього ж пункту не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

Таким чином, диспозиція наведеної норми чітко розрізняє розмір орендної плати, що визначається договором, та річну суму платежу, яка не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру, а тому незалежно від того, чи вносилися зміни до договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає, аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 названого Кодексу, до моменту внесення змін до договору оренди земельної ділянки розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж передбачений положеннями ПК України.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище норм права міститься в постановах Верховного Суду України від 11 червня 2013 року у справі № 21-443а12 та від 02 грудня 2014 року у справі № 21-274а14. На підставі ч. 1 ст. 244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно п. 288.7 ст. 288 названого Кодексу податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 ПК України.

На підставі пунктів 289.1 та 289.2 ст. 289 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Як встановлено матеріалами справи, оскарженим податковим повідомленням-рішенням відповідача від 12 червня 2014 року № 337-15 позивачу визначено розмір орендної плати за земельну ділянку за 2014 рік з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, що підтверджується відповідним розрахунком (а. с. 48).

Вказане податкове повідомлення-рішення контролюючого органу повністю відповідає наведеним вище положенням Податкового кодексу України, що виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування названого податкового повідомлення-рішення відповідача.

Крім того, оскарженими по справі податковими повідомленнями-рішеннями Цюрупинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області від 24 вересня 2014 року № та № позивачу визначено штрафні санкції у розмірі 1410 грн. та 6101 грн. 12 коп. відповідно у зв'язку з порушенням терміну сплати узгодженої суми податкових зобов'язань протягом граничного строку.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Порушення терміну сплати ОСОБА_1 узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків встановлено актом відповідача про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податкового зобов'язання з орендної плати за землю від 24 вересня 2014 року № 56/НОМЕР_3, в якому міститься розрахунок штрафних санкцій (а. с. 20-21).

На вимогу апеляційного суду відповідачем надано копії документів, на підставі яких розраховано штрафні санкції по зобов'язаннях з орендної плати за землю по податковим повідомленням-рішенням від 24 вересня 2014 року № та № , зокрема, податкові повідомлення-рішення контролюючого органу з орендної плати на землю за 2012 та 2013 роки (а. с. 114, 120).

Визначення ОСОБА_1 названими податковими повідомленнями-рішеннями від 24 вересня 2014 року штрафних санкцій відповідає наведеним вище положенням п. 126.1 ст. 126 ПК України, що виключає можливість задоволення вимог позивача і в цій частині.

При цьому визначення в договорі оренди землі розміру пені у разі несвоєчасного внесення орендної плати, не виключає необхідності застосування контролюючим органом до спірних правовідносин положень названої статті Податкового кодексу України.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановлені обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови складено 22 червня 2015 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко