Справа № 823/1142/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року справа № 823/1142/15

м. Черкаси

11 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Попельнусі Ю.І.,

за участю:

представника позивача Черкаської митниці ДФС - Кравчука С.І (за довіреністю),

представника відповідача територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області Дубиновської Ю.О. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Черкаської митниці ДФС до територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась Черкаська митниця ДФС, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 14.04.2015 р. № 23-01-17/004-004.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 р. позивачеві відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування висновків акту перевірки територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 14.04.2015 р. № 23-01-17/004, на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.04.2015 р. уповноваженими особами відповідача була проведена перевірка додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, про що складено акт № 23-01-17/004. На підставі порушень позивачем законодавства в сфері праці, встановлених в акті перевірки, зокрема: ст. 98 Кодексу законів про працю України; ч.1 ст. 13 Закону України «Про оплату праці» та абзацу 3 п. 2 Постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про державну фіскальну службу України», в частині не забезпечення умов праці встановлених законодавством для посадових осіб державної фіскальної служби, які зайняли в Черкаській митниці ДФС аналогічні посади, 14.04.2015 р. територіальною державною інспекцією з питань праці у Черкаській області прийнято припис № 23-01-17/004-004, яким Черкаську митницю ДФС зобов'язано усунути встановлені в акті перевірки порушення та у строк до 14.05.2015 р. повідомити відповідача про усунення таких порушень. Вимоги припису територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області щодо встановлення порушень вищевказаних норм позивач вважає протиправними, оскільки вони не дають чітко зрозуміти в яких саме випадках доплата працівникам мала зберігатися і до того ж, яким саме працівникам. Зазначене, на думку позивача, дає підстави вважати формальним підхід до обґрунтування висновків акту перевірки, що в свою чергу унеможливлює виконання зазначеного припису в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог Черкаської митниці ДФС в повному обсязі, з підстав викладених в запереченні та просив суд залишити їх без задоволення, наголосивши, що оскільки порушення позивачем вимог законодавства у сфері праці під час перевірки дійсно мали місце, то припис від 14.04.2015 р. № 23-01-17/004-004 (в основу якого лягли висновки акту перевірки 14.04.2015 р. № 23-01-17/004) є законним, обґрунтованим та таким що підлягає обов'язковому виконанню.

З огляду на вказані обставини, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог Черкаської митниці ДФС в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі листа позивача від 23.03.2015 р. № 252/9/23-70-05-43 та наказу територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 01.04.2015 р. № 8-Н, начальнику відділу організаційно-аналітичного забезпечення зв'язків з громадськістю та засобами масової інформації - державному інспектору праці Ткаченко Л.І. було видано направлення від 01.04.2015 р. № 9 на проведення позапланової перевірки додержання законодавства про працю Черкаською митницею ДФС (а.с.11).

За наслідками проведення перевірки позивача, 14.04.2015 р. складено акт перевірки № 23-01-17/004 (а.с.12-23).

У ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю, зокрема:

- ст. 15 Кодексу законів про працю України, ст. 9 Закону України «Про колективні договори та угоди, в частині не проведення реєстрації колективного договору місцевими органами державної виконавчої влади;

- ст. 98 Кодексу законів про працю України, ст. 13 Закону України «Про оплату праці», абзацу 3 п. 2 Постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про державну фіскальну службу України», в частині не забезпечення умов праці встановлених законодавством для посадових осіб державної фіскальної служби, які зайняли в Черкаській митниці ДФС аналогічні посади;

- ст. 116 Кодексу законів про працю України, в частині не проведення в день звільнення працівників виплати всіх сум, що належать їм від підприємства, установи чи організації;

- вимоги Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 1), затвердженого наказом Мінпраці від 29.12.2004 р. за № 336, Довідника типових професій - кваліфікаційних характеристик посад державних службовців та Додатка до нього, затвердженого наказом Нацдержслужби України від 13.09.2011 р. за № 11, в частині не зазначення кваліфікаційних вимог для начальників відділів (завдання, обов'язки та відповідальність яких визначені в положеннях про відділи);

- пункту 3 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.12.1995 р. № 100, в частині неврахування вимог абзацу 3 п. 2 Постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про державну фіскальну службу України» при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу перебування працівників у щорічних відпустках.

На підставі встановлених вище порушень, уповноваженою особою відповідача 14.04.2015 р. прийнято припис № 23-01-17/004-004 (а.с.24-25).

Вказаним приписом позивачеві було приписано: привести у відповідність законодавству оплату праці працівників Черкаської митниці ДФС; при звільненні працівників дотримуватись вимог ст. 116 КЗпП України; привести у відповідність до законодавства Положення про відділи митниці та у строк до 14.05.2015 р. повідомити інспекцію про виконання вимог припису.

16.04.2015 р. Черкаською митницею ДФС подано заперечення № 386/9/23-70-10-43 на вищевказаний припис (а.с.26), яке листом територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 23.04.2015 р. № 487 залишено без задоволення, що спонукало позивача звернутись до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 06.04.2011 р. №386/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці.

У відповідності до п. 1 Положення, Державна інспекція України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр).

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

З урахуванням вказаного, територіальна державна інспекція з питань праці у Черкаській області є територіальним органом Держпраці України, уповноваженим здійснювати державний контроль і нагляд за додержанням законодавства про працю.

Процедура проведення відповідачем перевірок встановлена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390 (далі - Порядок № 390).

Пунктом 2 Порядку № 390 передбачено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Пункт 3 Порядку № 390 визначає, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Згідно п. 4 Порядку № 390 інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Відповідно до п. 7 Порядку № 390 за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача наголосив про незгоду з висновками акту перевірки в частині порушення Черкаською митницею ДФС вимог, зокрема: ст. 98 Кодексу законів про працю України, ст. 13 Закону України «Про оплату праці», абзацу 3 п. 2 Постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про державну фіскальну службу України» та зазанчив, що в зв'язку з утворенням ДФС України та реорганізацією Міністерства доходів і зборів України, шляхом приєднання до новоутвореного органу, система територіальних органів доходів і зборів також реорганізувалася. У відповідності до абзацу 3 п. 2 Постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про державну фіскальну службу України», особам, які переходять на службу до ДФС та її територіальних орачів дійсно зберігаються умови оплати праці та матеріальне забезпечення, пільги та інші соціальні гарантії, встановлені для працівників органів доходів і зборів. При цьому, при переведенні посадових осіб з Черкаської митниці Міндоходів до Черкаської митниці ДФС у кожного з них змінилася посада, а тому різниця в заробітній платі останнім виплачуватись позивачем не повинна. Вказані доводами представника позивача суд сприймає критично та зазначає наступне.

У відповідності до Указу Президента України від 24.12.2012 р. № 726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації центральних органів виконавчої влади» та постанови КМУ від 20.03. 2013 р. № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», шляхом об'єднання Державної податкової служби України та Державної митної служби України, а також їх територіальних органів утворено - Міністерство доходів і зборів України.

Упродовж травня-серпня 2013 року Черкаська митниця була реорганізована шляхом приєднання до Черкаської митниці Міндоходів, а працівники переведені до нового органу.

Постановою КМУ від 07.08.2013 р. № 597 затверджені «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів».

Пунктом 2 зазначеної постанови, що діяв на час виникнення спірних правовідносин передбачалось, що в разі зменшення у зв'язку з прийняттям цієї постанови розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеними за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Тобто, суд дійшов висновку, що різниця в заробітній платі має виплачуватись працівникам за посадами, зайнятими відповідно до нових умов оплати праці до того часу, поки вони працюють на займаній посаді. У разі ж переведення працівника із займаної посади на іншу посаду, виплата різниці у заробітній платі має припинитися.

Водночас, на думку суду, зміна назви структурного підрозділу, назви посади, виду структурного підрозділу, що відбулися внаслідок внесення змін до структури та штатного розпису установи (організації), переведення працівника до іншого структурного підрозділу в межах відповідного територіального органу, в разі якщо працівник продовжує виконувати ті самі функції, не вважається зміною посади. Тобто, в такому випадку, за працівниками зберігається виплата різниці в заробітній платі відповідно до вимог постанови КМУ від 07.08.2013 р. № 597.

Відповідно до постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про Державну фіскальну службу України», утворено Державну фіскальну службу, як центральний орган виконавчої влади, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом його перетворення.

Абзацом 3 п .2 постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 передбачено, що за посадовими особами органів державної фіскальної служби та особами рядового і начальницького складу податкової міліції, які переходять на службу до Державної фіскальної служби та її територіальних органів, членами їх сімей зберігаються умови матеріального забезпечення, пільги та інші соціальні гарантії (у тому числі медичне обслуговування, санаторно-курортне та пенсійне забезпечення), встановлені відповідно до законодавства для посадових осіб органів доходів і зборів та осіб рядового і начальницького складу податкової міліції.

Тобто, однією з умов оплати праці посадових осіб органів доходів і зборів, які мають зберігатися при переході до ДФС України, є виплата різниці у заробітній платі, яка виплачувалась відповідно до постанови КМУ від 07.08.2013 р. № 597.

В ході розгляду справи з'ясовано, що під час перевірки позивача для встановлення кола осіб, які відповідно до постанови КМУ від 07.08.2013 р. № 597 та постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 мали право на збереження раніше діючих умов праці були проаналізовані розпорядчі документи щодо використання найманої праці та відповідні записи в трудових книжках працівників Черкаської митниці ДФС. Проведеною перевіркою, наголосив представник відповідача, встановлено, що головні державні інспектори митних постів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, начальник митного посту ОСОБА_13, заступник начальника митного посту ОСОБА_5, заступник начальника митного посту - завідувач сектору митного оформлення митного посту ОСОБА_14 працювали на вищевказаних посадах і в Черкаській митниці Міндоходів (назви посад не змінились) і до них відповідно застосовувались умови п. 2 Постанови КМУ від 07.08.2013 р. № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів». Тобто, було зроблено висновок, з яким погоджується суд, що вказані вище працівники підпадають також і під дію абзацу 3 п. 2 Постанови КМУ від 21.05.2014 р. № 236 «Про державну фіскальну службу України».

Додавання до назви в посаді головного інспектора слова «державний», на думку суду, не змінює професії (її суті та завдань), оскільки нормами Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 липня 2010 р. № 327, а саме Додатком В до КП передбачено, що похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду базової професії.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, а також повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки порушення Черкаською митницею ДФС законодавства про працю дійсно мали місце, що виявлено під час перевірки та зафіксовано в акті від 14.04.2015 р. № 23-01-17/004, то оскаржуваний позивачем припис, є законним обґрунтованими та таким, що не підлягає скасуванню. В даному випадку, територіальна державна інспекція з питань праці у Черкаській області довела правомірність вчинення оскаржуваних дій, натомість, Черкаська митниця ДФС в порушення вимог ст. 71 КАС України жодних доказів на підтвердження своєї правової позиції та спростування доводів відповідача не надала, в зв'язку з чим вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 22.06. 2015 р.