Справа № 320/876/15-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 320/876/15-а(2а/320/51/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року у справі №320/876/15-а (провадження №2а/320/51/15) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

02 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області поновити пенсію за віком ОСОБА_1 з 19 серпня 2011 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що управління Пенсійного фонду України було припинено виплату пенсії позивачу у зв'язку із її виїздом до Ізраїлю. З метою поновлення пенсійних виплат позивач, через свого представника, звернулась до УПФУ в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області із вимогою поновити раніше призначену пенсію у відповідності до вимог чинного законодавства, однак відповідачем відмовлено в поновленні пенсії.

Постановою Мелітополського районного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який регулював правовідносини на момент виїзду позивача за кордон, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачувались тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із вимогою поновити їй призначену раніше пенсію на підставі чинного пенсійного законодавства.

Відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в поновленні пенсії з огляду на відсутність в неї паспорту, вказане, на думку відповідача, унеможливлює встановлення особи позивача та відповідно поновлення їй пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на те, що в управлінні Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітополському районі Запорізької області перебуває пенсійна справа позивача, в якій містяться копії всіх необхідних для поновлення пенсії документів, у зв'язку з чим, підстави для відмови ОСОБА_1 у поновленні пенсії у відповідача відсутні.

Також відповідач відмовляючи ОСОБА_1 в поновленні раніше призначеної пенсії зазначив, що заяву про поновлення виплати пенсії має бути підписано та надано до управління ПФУ самостійно пенсіонером. Оскільки позивач не зверталась до відповідача особисто, підстави для поновлення виплати пенсії відсутні.

З цього приводу суд зазначає про наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду України особисто або через повноваженого представника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітополському районі через свого представника, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Відмову в проведенні поновлення пенсії позивачу, оформлену листом від 26.08.2014 року №145/А-7, було також направлено повноваженому представнику ОСОБА_1.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача про відсутність підстав для поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з неподанням особисто заяви про поновлення пенсії.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що до спірних відносин не може бути застосовано процесуальних строків із посилання на ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

В даному випадку, законодавець визначає строк протягом якого може бути стягнута пенсія, що вже була нарахована особі, але не була отримана нею з власної вини.

В той же час, предметом даного спору є вирішення питання щодо наявності у позивача права на поновлення пенсії, що була припинена у зв'язку з виїздом особи закордон.

З урахуванням дати звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 не порушила процесуальних строків встановлених ст. 99 КАС України, відтак, питання щодо можливості застосування приписів ст. 46 ЗУ «Про загальне обов'язкове державне пенсійне страхування» в якості поновлення процесуальних строків судом не розглядається.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії 19.08.2014 року, відтак у відповідності до приписів норм чинного пенсійного законодавства, їй мало бути призначено пенсію з дня її звернення із відповідною заявою до органів ПФУ - з 19.08.2014 року, відтак позовні вимоги, що заявлені ОСОБА_1 в період до 19.08.2014 року - не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанову є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що вказує на необхідність її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року у справі №320/876/15-а (провадження №2а/320/51/15) - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 19 серпня 2014 року, в розмірі визначеному законодавством на час поновлення пенсії.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного сулу Україи.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко