Справа № К/9991/39663/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/9991/39663/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 31 березня 2009 року та постанову колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :
У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що у вересні 2005 року звільнений з військової служби та у вересні 2008 року встановлено інвалідність ІІ групи у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. Проте відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю підстав.

Посилаючись на порушення права на належне матеріальне забезпечення просив визнати дії неправомірними та зобов`язати виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 84 199,50 грн. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 31 березня 2009 року позов задоволено: визнано неправомірними дії щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги по інвалідності; стягнуто з Міністерства оборони України 84 199,50 грн. одноразової грошової допомоги по інвалідності та на користь держави 841,99 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення коштів та судових витрат та в цій частині ухвалено нове, яким зобов`язано Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 як інваліду ІІ групи у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби в розмірі 54-місячного грошового забезпечення, та забезпечити її виплату. У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідач ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 вересня 2005 року № 161 ОСОБА_1 з 30 вересня 2005 року виключено зі списків особового складу обласного військового комісаріату.

16 вересня 2008 року відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 076959 позивачу на підставі травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, була встановлена ІІ група інвалідності.

Листом від 22 грудня 2008 року Міністерство оборони України повернуло Житомирському обласному військовому комісаріату документи для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 у зв`язку з їх невідповідністю вимогам пункту 1 телеграми Міністра оборони України від 01 липня 2008 року № 248/6/С/769-д та через те, що позивача було звільнено з військової служби у 2005 році.

Вирішуючи спір, районний суд виходив з того, що відмова у виплаті одноразової грошової допомоги є незаконною і допомога підлягає виплаті виходячи із грошового забезпечення в розмірі 1 559,25 грн.

Скасовуючи рішення районного суду в частині позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове, апеляційний суд виходив з необхідності зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, а не зобов`язати виплатити певну суму, а стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду адміністративних справ не передбачено законодавством для цього виду судочинства.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців.

Частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Пунктом 2 постанови № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Виходячи з положень статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, які мали місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії відповідає висловленому Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14) та постанові від 21 квітня 2015 року (справа № 21-135а15).

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до підставного висновку про те, що позивач мав право на одноразову грошову допомогу через настання інвалідності після звільнення з військової служби, пов`язаної з з виконанням обов`язків такої служби.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 31 березня 2009 року та постанову колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/