Справа № 810/1789/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/800/52600/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання: за участю представників товариства з обмеженою відповідальністю «Київторгфрукт» Київської обласної митниці МіндоходівОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської обласної митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київторгфрукт» до Київської обласної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київторгфрукт» (далі ТОВ - «Київторгфрукт») пред'явило позов до Київської обласної митниці Міндоходів (з урахуванням уточнення позовних вимог) про визнання протиправними та скасування рішення відповідача № 125130012/2014/110013/1 від 06 березня 2014 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00013 від 06 березня 2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів № 125130012/2014/110013/1 від 06 березня 2014 року про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00013 від 06 березня 2014 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Київська обласна митниця Міндоходів, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що між позивачем та компанією Bronton Trade LLP (Сполучене Королівство) 01 листопада 2013 року було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки товару, а саме свіжих плодів ківі (actinidia chinensis) сорту 1 "Hayward".

На виконання умов контракту позивачем було ввезено (20000 кг) на митну територію України вказаний товар, митна вартість товару була визначена за ціною договору з розрахунку 1,13 доларів США за 1 кг (всього 22600,00 доларів США).

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем під час митного оформлення було надано митному органу наступні документи:

митну декларацію (МД) від 06 березня 2014 року № 125130012/2014/403722

картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2012/0001364 від 31 січня 2014 року;

міжнародну автомобільну накладну (СМR) № 395112 від 28 лютого 2014 року;

книжку МДП (Carnet TIR) РХ.75395112 від 28 лютого 2014 року;

виписку з бухгалтерської документації б/н від 28 лютого 2014 року;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 28 лютого 2014 року;

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою ГО-986 від 06 березня 2014 року;

рахунок-фактуру (інвойс) ЕК-745 від 28 лютого 2014 року;

рахунок-проформу ЕК-745 від 28 лютого 2014 року;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується, №11/13 від 01 листопада 2013 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 07 червня 2012 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 02 липня 2012 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 6 від 01 червня 2013 року;

договір (угода, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, № 04/02 від 01 лютого 2014 року;

інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 28 лютого 2014 року;

інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 28 лютого 2014 року;

інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 28 лютого 2014 року;

резервну позицію № 915 від 26 липня 2001 року;

фітосанітарний сертифікат країни-експортера ЕС/GR/012024/12 від 28 лютого 2014 року;

сертифікат з перевезення (переміщення) товару форми EUR 1 № А400778 від 28 лютого 2014 року;

копію митної декларації країни відправлення №14GREX122 від 28 лютого 2014 року.

У зв'язку із спрацюванням автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості, яка показала, що аналогічний товар розмитнювався у попередні періоди за більшою вартістю, ніж заявлена декларантом (МД № 125130012/2014/402615 від 20 лютого 2014 року), у посадової особи митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом заявленої митної вартості товару.

З метою усунення розбіжностей та неточностей, митниця витребувала у позивача додаткові документи, а саме:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Оскільки позивачем витребувані митним органом документи були подані не в повному обсязі, 6 березня 2014 року Київська митниця Міндоходів прийняла рішення № 125130012/2014/110013/1 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару було визначено за резервним методом у сумі 35000 USD за 20000 кг (1,75 USD за 1 кг).

При цьому митниця в рішенні про коригування митної вартості товарів зазначила, що резервний метод був використаний з урахуванням інформації, наявної у митному органі, зокрема МД № 125130012/2014/402615 поданої ТОВ «Київторгфрукт» 20 лютого 2014 року.

6 березня 2014 року Київська митниця Міндоходів прийняла картку відмови у прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00013.

6 березня 2014 року позивач подав до Київської митниці Міндоходів нову митну декларацію № 125130012/2014/403731, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом - 23433 грн.

У зв'язку з цим уповноваженою особою Київської митниці Міндоходів прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації від 06 березня 2014 року № 125130012/2014/403731.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що позивачем були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, які давали можливість встановити дійсну вартість товару за ціною угоди, а тому рішення відповідача № 125130012/2014/110013/1 від 06 березня 2014 року про коригування митної вартості товарів та картка відмови у прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00013 від 06 березня 2014 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції із цими висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову Київського окружного адміністративного суду 16 квітня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про «а» право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; «б» право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на декларанту. Митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Суди встановили, що у посадової особи митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом заявленої ним митної вартості товарів у зв'язку із тим, що аналогічний товар розмитнювався у попередні періоди за більшою вартістю, ніж заявлена декларантом.

Зокрема це вбачалось із митних декларацій №№: 125130012/2014/402615 (митна вартість товару була визначена на рівні 31200,00 доларів США), 125130012/2014/400629 (митна вартість товару була визначена на рівні 31200,00 доларів США), 125130012/2014/400032 (митна вартість товару була визначена на рівні 31000,00 доларів США), 125130012/2014/402615 (митна вартість товару була визначена на рівні 31200,00 доларів США).

Разом з цим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що декларант ввозячи на митну території України 06 березня 2014 року товар подав митному органу митну декларацію (МД) № 125130012/2014/403722 в якій було зазначено, що умови поставки вказаного товару є CPТ (UA Київ).

У митних деклараціях, на які посилається митниця, в якості обґрунтування власних сумнівів щодо правильності визначення декларантом заявленої митної вартості товарів умови поставки товару є FCA (GR Thessaloniki).

Відповідно до Інкотермс-2000 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), СРТ (САRRІАGЕ РАID ТО (... named place оf destination) «фрахт/перевезення оплачено до ...» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Умова поставки FCA «франко-перевізник» означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Таким чином здійснення поставки товару на умовах СРТ або FCA згідно Інкотермс-2010 передбачають різний обсяг обов'язків та відповідальності постачальника товару, що впливає на розподіл витрат між продавцем та покупцем, що в свою чергу впливає на митну вартість товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що подані позивачем до митного органу документи повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а сумніви митного органу щодо правильності її визначення є необргунтованими.

Суди першої та апеляційної інстанції повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до вірного висновку про неправомірність рішення Київської обласної митниці № 125130012/2014/110013/1 від 06 березня 2014 року про коригування митної вартості товарів, картки відмови у прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00013 від 06 березня 2014 року.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської обласної митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: