Справа № 813/6839/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Справа № 876/13866/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Сапіги В.П., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Мочурад І.І.

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Жовківського районного центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року в справі за позовом Жовківського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення 14 109, 96 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Жовківський районний центр зайнятості, в вересні 2013 року звернувся з позовом в суд до ОСОБА_2 про стягнення 14 109, 96 грн. зайво виплаченої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконала обов'язку застрахованої особи на випадок безробіття і не повідомила центр зайнятості про перебування у трудових відносинах згідно трудового договору від 01.11.2002 року №3492, який на момент надходження в центр зайнятості сторонами не розірваний.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року в справі №813/6939/13а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Жовківським районним центром зайнятості подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року в справі №813/6939/13а та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та безпідставною, при її винесенні судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно досліджені та з'ясовані всі обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зверталась до Жовківського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, а саме: 13.10.2005 року, виплата допомоги по безробіттю здійснювалась з 31.10.2005 року по 25.10.2006 року в сумі 1 935,59 грн.; 25.10.2007 року, виплата допомоги з безробіття здійснювалась з 01.11.2007 року по 11.08.2008 року в сумі 2 749,07 грн.; 06.10.2010 року, виплата допомоги з безробіття здійснювалась з 13.10.2010 року по 09.06.2011 року в сумі 9 425,30 грн.

В результаті звірки позивачем бази даних осіб, котрі перебували на обліку в центрі зайнятості як безробітні та отримували допомогу по безробіттю з базою даних Державної податкової адміністрації України, встановлено факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_3, згідно трудового договору від 01.11.2002 року № 3492. Копія цього договору надіслана Дніпродзержинським міським центром зайнятості і на момент надходження до позивача 09.09.2011 року, договір сторонами не розірваний.

Відтак, позивачем зроблено висновок, що ОСОБА_2 незаконно отримувала допомогу по безробіттю, оскільки відповідно до положень п.3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» відносилась до категорії зайнятих громадян, як особа що працює по найму згідно трудового договору, відтак не вправі була отримувати статус безробітної та допомогу з безробіття.

22 вересня 2011 року Жовківським районним центром зайнятості надіслано ОСОБА_2 вимогу № 8 щодо повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги виплаченої під час професійного навчання в загальній сумі 14 109,96 грн. впродовж періоду з 31.10.2005 року по 25.10.2006 року, з 01.11.2007 року по 11.08.2008 року, з 13.10.2010 року по 09.06.2011 року.

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 803-XII) визначено, що в Україні до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

За змістом статті 2 Закону № 803-XII безробітними визнаються працездатні громадяни, працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до роботи.

Судом першої інстанції рішення мотивовано відсутністю доказів працевлаштування та отримання доходу ОСОБА_2

Пунктом 8 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-III) передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 36 Закону № 1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

Статтею 241 КЗпП визначено, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.

Реєстрація трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю визначається Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 року № 260 (у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України 14.10.2010 N 320, за реєстр. в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745 (далі - Порядок).

Відповідно до п.8 Порядку у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів (п. 9 Порядку).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, чий договір зареєстровано в державній службі зайнятості (незалежно від того, чи отримує така особа винагороду), не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 08 липня 2014 року №21-79а14.

Крім того, суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Жовківського районного центру зайнятості задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року в справі №813/6939/13а - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Жовківського районного центру зайнятості отриману допомогу по безробіттю у сумі 14 109,96 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Сапіга

С.П. Нос