Справа № 521/8924/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 521/8924/13-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Целух А.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Римар Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління капітального будівництва Одеської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління капітального будівництва Одеської міської ради, треті особи - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Козюк Олександр Михайлович про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання неправомірними дій відповідача під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №5017/783/2012 від 15 листопада 2012 року, за адресою: АДРЕСА_1; поновлення права шляхом повернення майна, вивезеного 28 грудня 2012 року відповідачем; стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 158 333 грн., нанесену неправомірними діями Управління капітального будівництва Одеської міської ради; стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 000 грн. нанесену неправомірними діями відповідача.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2015 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління капітального будівництва Одеської міської ради під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №5017/783/2012 від 15 листопада 2012 року, за адресою: АДРЕСА_1. Поновлено право фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 шляхом повернення майна, вивезеного 28 грудня 2012 року Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради. Стягнуто з Управління капітального будівництва Одеської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1 158 333 грн., нанесену неправомірними діями Управління капітального будівництва Одеської міської ради. Стягнуто з Управління капітального будівництва Одеської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., нанесену неправомірними діями Управління капітального будівництва Одеської міської ради.

В апеляційній скарзі Управління капітального будівництва Одеської міської ради ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ставиться питання про зміну п'ятого абзацу судового рішення та постановлення рішення про стягнення з відповідача на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 20 000 000 грн., нанесеної неправомірними діями Управління капітального будівництва Одеської міської ради.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг Управління капітального будівництва Одеської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління капітального будівництва Одеської міської ради підлягає задоволенню, а апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2000 року на підставі рішення №126-ХХІІІ від 30 грудня 1999 року Крижанівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області уклала із позивачем договір оренди земельної ділянки площею 1,02 га строком на 5 років з можливістю продовження строку оренди земельної ділянки на умовах короткострокової оренди. Рішеннями Крижанівської сільської ради строк договору оренди неодноразово продовжувався.

21 грудня 2006 року виконавчим комітетом Крижанівської сільської ради прийнято рішення №354, яким автостоянці "ІНФОРМАЦІЯ_1" надано юридичну адресу: АДРЕСА_1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 25 грудня 2006 року у справі №15/498-06-13126 визнано за суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 право власності на автостоянку легкових автомобілів "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

29 січня 2007 року право приватної власності ОСОБА_2 на автомобільну стоянку "ІНФОРМАЦІЯ_1" було зареєстроване у Комінтернівському районному БТІ, реєстраційний номер 17645401.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11 липня 2012 року у справі №5017/783/2012 за позовом заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, господарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" про звільнення та повернення земельної ділянки, - позовні вимоги були задоволені частково: зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 1,02 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Одеській міській раді та привести визначену земельну ділянку у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих диспетчерського пункту та добудови спостережного посту №2.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2012 року апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 була відхилена, а рішення Господарського суду Одеської області від 11 липня 2012 року - залишено без змін.

15 листопада 2012 року Господарський суд Одеської області видав наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 11 липня 2012 року, за яким: зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 1,02 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Одеській міській раді; зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 привести земельну ділянку загальною площею 1,02 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих диспетчерського пункту та добудови спостережного посту №2.

12 грудня 2012 року державний виконавець Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ Коритний B.C. відкрив виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2012 року №5017/783/2012 та запропонував боржнику - ОСОБА_2 самостійно виконати вимоги виконавчого документа у строк до 7 днів, а саме до 19 грудня 2012 року.

Постановою Начальника управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області Полякова В.В. від 21 грудня 2012 року про передачу виконавчого провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого документу, виконавче провадження передане на виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області на підставі, п.п.6.1-6.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року.

24 грудня 2012 року головний державний виконавець Козюк О.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області прийняв до свого провадження виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2012 року №5017/783/2012.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних та протиправних дій Управління капітального будівництва Одеської міської ради позивачу була завдана матеріальна шкода у розмірі 1 158 333 грн., що полягає у знищенні та вивезенні майна у невідомому напрямку, знищенні 258 кв.м асфальтного покриття, 126 металевих навісів, руйнуванні будівель диспетчерської та спостережного посту №2, а також моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок протиправних дій щодо нього, вивезення його майна, вимушеного порушення договірних зобов'язань з контрагентами, а також моральна шкода у вигляді спаплюження ділової репутації приватного підприємця, розповсюдження неправдивої інформації щодо нелегальної діяльності, внаслідок якої контрагенти відмовляються від співпраці, в результаті яких у позивача погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим підлягають задоволенню частково вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, накази господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2012 року Господарським судом Одеської області видано наказ про примусове виконання рішення №5017/783/2012, яким зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 1,02 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Одеській міській раді та зобов'язано привести земельну ділянку у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих диспетчерського пункту та добудови спостережного посту №2 (а.с.19).

Постановою ВП №3566612 грудня 2012 року було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Одеської області №5017/783/2012 від 15 листопада 2012 року та запропоновано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа у строк до 7 днів з моменту винесення зазначеної постанови, про що повідомити державного виконавця, проте в добровільному порядку у встановленний строк позивач не виконав вимоги самостійно.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" - у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

28 грудня 2012 року в примусовому порядку виконано наказ Господарського суду №5017/783/201, від 15 листопада 2012 року із залученням стягувача, понятих та працівника органів внутрішніх справ, що підтверджується актом державного виконавця (а.с.24).

При визнанні неправомірними дії Управління капітального будівництва Одеської міської ради під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №5017/783/2012 від 15 листопада 2012 року, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 13 травня 2013 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05 червня 2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 19 серпня 2013 року, встановлено, зокрема, те, що доводи позивача щодо незаконної участі у виконавчому провадженні представника апелянта є безпідставними, оскільки виконання судового рішення здійснювалось силами Одеської міської ради, а саме сторони виконавчого провадження, одним з виконавчих органів якої є саме Управління капітального будівництва.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, щодо визнання незаконними дії співробітників Управління капітального будівництва Одеської міської ради, які були залучені державним виконавцем для здійснення примусових виконавчих дій на виконання наказу Господарського суду Одеської області №5017/783/2012 від 15 листопада 2012 року, за адресою: АДРЕСА_1 є помилковими.

Колегія суддів також приймає до уваги доводи апеляційної скарги Управління капітального будівництва Одеської міської ради та не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, на час проведення примусових виконавчих дій у приміщеннях диспетчерського пункту та спостережного посту №2 знаходилося наступне майно: Закон України "Про захист прав споживачів", книга скарг та пропозицій, правила зберігання транспортних засобів на автомобільних стоянках №115, журнал обліку транспортних засобів тривалого зберігання, журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання, журнал обліку транспортних засобів щоденного та одноразового зберігання, журнал обліку пошкоджених та некомплектних транспортних засобів, розрахункові книжки, журнал інструктажу з техніки безпеки та протипожежної безпеки та надання першої медичної допомоги, журнали перевірок органами МВС та ДПІ, накази, об'яви, поточна інформація для членів автостоянки та органів, уповноважених здійснювати перевірки, облікові картки членів автостоянки (у ящиках), частина договорів із членами автостоянки та їх пропуски, календар, контейнер для сміття, що належить сміттєзбиральній компанії, масляна батарея, кушетка медична з матрацем та ковдрою, аптечка медична, тумби меблеві 3 шт., столи письмові 2 шт., стіл шкільний 1 шт., сейфи 2 шт., стільці 3шт., годинник настінний, канцелярські предмети, калькулятор, інструменти у складі шурупів, цвяхів та ін., лампи денного світла 3 шт., дошка для наказів та об'яв, армійський переговорний пристрій, холодильник 'Мінськ"-11, електрична шафа з автоматами, електронний електричний лічильник, особисті речі охоронців, продукти, електричний чайник, віконні штори з карнизами, садові інструменти у складі грабель, лопат, віників, фарба блакитного кольору 2 банки, ключі від комір та ключі деяких членів автомобільної стоянки від автомобілів, люмінесцентні лампи 10 шт., вогнегасники 3 шт., пожежний щит з інвентарем, бочки з піском 3 шт., стіл сварний металевий.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 Цивільного Кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частинами 1 та 2 ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що матеріали справи взагалі не містять доказів, які б підтверджували вивезення майна чи наявність спірного майна вартістю, яка вказана позивачем (1 158 333 грн.), яке б належало на праві власності саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, у зв'язку з чим, висновки суду першої інстанції про задоволення вимог стосовно поновлення права позивача шляхом повернення майна вивезеного 28 грудня 2012 року Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та стягнення з Управління капітального будівництва Одеської міської ради на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1 158 333 грн. є повністю необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на рішення Господарського суду Одеської області від 25 грудня 2006 року у справі №15/498-06-13126, яким визнано за суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 право власності на автостоянку легкових автомобілів "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована за адресою: АДРЕСА_2, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 28 квітня 2010 року вказане рішення скасовано та справа направлена на новий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 08 грудня 2010 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 04 серпня 2011 року у задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 про визнання права власності на автостоянку "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована по АДРЕСА_1 відмовлено, що свідчить в свою чергу про відсутність будь-яких майнових прав позивача на автомобільну стоянку за адресою: АДРЕСА_1 та на об'єкти, що розташовані на ній.

Крім того, частково задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок вивезення майна, вимушеного порушення договірних зобов'язань з контрагентами, а також моральна шкода у вигляді спаплюження ділової репутації приватного підприємця, розповсюдження неправдивої інформації щодо нелегальної діяльності, внаслідок якої контрагенти відмовляються від співпраці, в результаті чого у позивача погіршився стан здоров'я.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.п.2 ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з вищенаведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. з Управління капітального будівництва Одеської міської ради прийшов до помилково висновку про наявність підстав для такого відшкодування, оскільки докази на підтвердження завдання апелянтом позивачу моральної шкоди, яка полягала у фізичному або душевному стражданні, погіршення здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації, в матеріалах справи відсутні та не надані відповідні докази позивачем ні під час судового розгляду в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду даної справи, тобто підстави для відшкодування моральної шкоди та задоволення вимог апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відсутні.

За таких обставин, виходячи із завдань адміністративного судочинства, встановлених ч.1 ст. 2 КАС України, зважаючи на відсутність факту порушення прав та інтересів позивача з боку Управління капітального будівництва Одеської міської ради під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №5017/783/2012 від 15 листопада 2012 року, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України колегія суддів вважає необхідним, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Одеської міської ради задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2015 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління капітального будівництва Одеської міської ради, треті особи - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Козюк Олександр Михайлович про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 червня 2015 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

М.М. Милосердний