Справа № 823/1488/15
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 червня 2015 року справа № 823/1488/15

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Мишенко В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаської області про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) в якому просить: визнати незаконним рішення Білозірської сільської ради від 30.01.2006 року № 21-9 «Про погодження надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства».

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що дана справа не підсудна Черкаському окружному адміністративному суду з наступних підстав.

Кодекс адміністративного судочинства України є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері здійснення правосуддя у справах публічно-правового характеру. Він визначає найбільш важливі елементи судочинства: юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства (ст. 1 КАС України).

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Адміністративні суди є спеціалізованими судами загальної юрисдикції. Правосуддя в адміністративних справах здійснюється місцевими судами (як адміністративними), окружними адміністративними судами, апеляційними адміністративними судами, Вищим адміністративним судом України, Верховним Судом України.

В статті 7 КАС України закріплено принципи адміністративного судочинства, зокрема це верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; обов'язковість судових рішень.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить визнати неправомірним рішення сільської ради, органу місцевого самоврядування.

Таким чином, у зв'язку з викладеним та з урахуванням приписів ст. 18 КАС України, належний відповідач по справі має статус органу місцевого самоврядування, тому заявлений позов підлягає до розгляду місцевим загальним судом як адміністративним.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевому загальному суду, як адміністративному суду, підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Сільські, селищні, міські ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.

Відповідно до ч. 2 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Таким чином, даний позов, хоч і має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, проте відповідно до визначеної п.1 ч. 1 ст. 18 КАС України підсудності повинен розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.

Відповідно до п. 6 ч. 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч. 6 ст. 108 КАС України).

Керуючись п. ч. 1 ст. 18, п. 6 ч. 3 ст. 108, ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаської області про визнання протиправним рішення, повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу його право звернутися з позовною заявою до Черкаського районного суду Черкаської області, як адміністративного.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко