Справа № П/811/680/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року справа № П/811/680/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області

третя особа Цибулівська сільська рада Знам'янського району Кіровоградської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Цибулівська сільська рада Знам'янського району Кіровоградської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області щодо відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства - в повному обсязі, як такі, що не відповідають вимогам Закону та порушують його права;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, подану 07 серпня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства - в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст.188 ЗК України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у серпні 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства до якої додано висновок Цибулівської сільської ради про погодження місця розташування земельної ділянки та схему із зображенням місця розташування земельної ділянки. Позивач вказує, що листом від 19.01.2015 р. за №31-11-0.2-955/2-15 Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області відмовило у прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га та повідомило про можливість надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, оскільки до управління звертається велика чисельність громадян. які мають право на отримання безоплатно земельної ділянки у власність. Позивач стверджує, що відповідач не вказав у своїй письмовій відповіді жодних підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з числа тих, що передбачені ч.7 ст.118 ЗК України, у зв'язку з чим вийшов за межі повноважень передбачених ст.118 ЗК України, чим порушив право позивача набути в установленому порядку право власності на земельну ділянку площею 2,0 га.

Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки Закон України "Про особисте селянське господарство" не містить застереження стосовно надання земельних ділянок менше ніж 2,0 га. Відповідач вказує, що з метою позитивного розгляду більшості звернень громадян ним враховано факт звернення великої кількості громадян, у тому числі і учасників АТО та членів їх родин, щодо отримання безоплатно земельних ділянок, а також відсутність у деяких районах земельних ділянок.

Також відповідач наголошує на тому, що Головне управління не приймало рішення про відмову у наданні дозволу, а запропонувало позивачу отримати земельну ділянку у власність у розмірі 0,1 га.

Відповідно до ухвали суду від 15.04.2015 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

07.08.2014 рроку ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області із заявою від 28.07.2014 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.8). До заяви додано копії документів, що посвідчують особу заявника, висновок Цибулівської сільської ради та ситуаційний план-схему розташування земельної ділянки (а.с.6-7, 9-11).

Листом від 19.01.2015 р. №31-11-0.2-955/2-15 Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1, що у зв'язку з тим, що на даний момент до Управління звертається велика чисельність громадян України, які мають право на отримання безоплатно земельної ділянки у власність та з метою забезпечення земельними ділянками всіх бажаючих, Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області має можливість надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.12).

Зважаючи на зміст зазначеного листа суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою такий лист фактично є відмовою Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до п."б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пп."в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п."б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1, 7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 р. №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. Громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності до п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 р. №445/2011 р. Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до п.7 зазначеного Положення, Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Згідно з п.1 Положення про головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 р. №258, Головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Тобто у даному випадку суб'єктом, уповноваженим на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності є Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, суд зауважує, що Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області як суб'єкт, уповноважений на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення не наділений повноваженнями щодо зменшення розміру земельної ділянки, яка підлягає безоплатній передачі із земель державної і комунальної власності, якщо такий розмір не перевищує встановленої норми безоплатної передачі.

Як встановлено судом, у листі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 19.01.2015 р. №31-11-0.2-955/2-15 не наведено жодної з підстав для відмови визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Натомість єдиною підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства стало посилання на велику кількість звернень громадян, які мають право на отримання безоплатно земельної ділянки у власність.

Ухвалою від 30.03.2015 р. суд зобов'язував відповідача надати обґрунтований розрахунок з відображенням кількості земельних ділянок із земель запасу (резерву) на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області та кількості осіб, які звернулися щодо видачі таких земельних ділянок на час розгляду відповідачем заяви ОСОБА_1 від 28.07.2014 р. (а.с.2).

Відповідач витребувану інформацію суду не надав.

Відтак, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства з підстав значної кількості звернень громадян, відповідач не з'ясував кількості вільних земель запасу (резерву) на території на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області та безпідставно не взяв до уваги висновок Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області №134 від 30.07.2014 р. щодо відсутності заперечень проти надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, з резервного фонду Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.9).

Більш того, відповідно до роздруківки із автоматизованої системи діловодства ДокПроф 2.00 за період з 16.01.2014 р. по 25.03.2015 р. судом встановлено, що у період після звернення позивача Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області видавало іншим громадянам дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, при цьому розмір земельних ділянок складав 2,00 га. (а.с.67-76).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області діяло не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, не пропорційно та без дотримання принципу рівності перед законом.

За таких умов позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, подану 07 серпня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства - в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст.118 ЗК України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства рішення України рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р. термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за своєю правовою природою відносяться до виключної компетенції Головного управління Дерземагентства у Кіровоградській області, то зобов'язуючи відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд фактично перебере на себе функції територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Таким чином, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Водночас, з огляду на зміст ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2014 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, суд зауважує, що під час повторного розгляду вказаної заяви відповідач не вправі відмовляти у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих самих підстав, що вказані у листі від 19.01.2015 р. №31-11-0.2-955/2-15.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягає присудженню з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

3.Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2014 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га із земель запасу (резервного фонду) Цибулівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

4.У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5.Присудити ОСОБА_1 (ід. номер-НОМЕР_1) з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн.08 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук