Справа № 826/2592/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2592/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування:

рішення Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 04 лютого 2015 року № 1 «Про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків»;

інкасованих доручень від 06 лютого 2015 року № 10-23, № 11-23 та від 09 лютого 2015 року № 12-23, № 13-23, оформлених на підставі рішення від 04 лютого 2015 року № 1 «Про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення контролюючого органу від 04 лютого 2015 року № 1 «Про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків» є протиправним, а тому оформленні на його підставі з порушенням встановлених вимог інкасовані доручення не вважаються платіжними документами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у III, IV кварталі 2014 року ПАТ «Укрнафта» самостійно подало до Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області розрахунки грошових зобов'язань із плати за користування надрами для видобування корисних копалин за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2014 року, які не були сплачені позивачем у встановлений податковим законодавством строк.

Рішенням начальника Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків від 04 лютого 2015 №1, відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів ПАТ «Укрнафта».

На підставі вказаного рішення відповідачем оформлено та направлено обслуговуючому банку інкасові доручення (розпорядження) від 06 лютого 2015 року №10-23, №11-23 та від 09 лютого 2015 року №12-23, № 13-23 на загальну суму 211 867 040,76 грн.

Позивач вважаючи, таке рішення про стягнення коштів та інкасові доручення протиправними, звернувся за захистом своїх прав до суду з цим адміністративним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, тимчасово, до 01 липня 2015 року, встановлено особливості застосування деяких норм цього Кодексу та передбачено додатковий механізм погашення податкового боргу платників податків.

Так, відповідно до пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до 01 липня 2015 року, встановлено, що у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма встановлює вичерпний перелік обов'язкових умов, за яких у керівника контролюючого органу виникає право на прийняття рішення про стягнення коштів платника податків.

Однією з таких умов є відсутність зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

При цьому, буквальний зміст пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому, наявність зобов'язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення про стягнення коштів за ПАТ «Укрнафта» обліковувалась переплата по збору за провадження торгівельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом, тобто існувало зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

З огляду на викладене, у відповідача були відсутні правові підстави для застосування приписів пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з метою стягнення коштів.

Крім цього, на момент виникнення спірних правовідносин положеннями законодавства не була встановлена форма рішення контролюючого органу про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у порядку передбаченому пунктом 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та не врегульовано механізм безспірного списання таких коштів.

На практиці з метою реалізації зазначеного положення використовувався наказ Державної фіскальної служби України від 21 січня 2015 року № 23, яким затверджено примірну форму рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 04 лютого 2015 року №1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені законом, отже є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Окрім іншого, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення про стягнення коштів, з метою стягнення податкового боргу, відповідач оформив та направив обслуговуючим банкам ПАТ «Укрнафта» інкасові доручення від 06 лютого 2015 року №10-23, №11-23 та від 09 лютого 2015 року №12-23, № 13-23.

Так, правила грошового обігу, використання платіжних інструментів встановлюються нормативно - правовими актами Національного банку України, які, відповідно до положень статей 3, 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є обов'язковими для всіх банків.

Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк України встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна, а також здійснює банківське регулювання. Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками.

Згідно з пунктом 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі по тексту - Інструкція), інкасовим дорученням (розпорядженням) визначається розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (органу державної податкової служби) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.2, 12.4 Інструкції органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є органи державної податкової служби.

При цьому, стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 12.1 цієї глави, з рахунків платників податків - суб'єктів господарювання на підставі рішення суду.

Стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції. У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення. Судове рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається.

Таким чином, приписами Інструкції передбачено порядок оформлення органом стягнення інкасових доручень (розпоряджень) для списання коштів на підставі саме рішення суду та не визначено механізму списання обслуговуючим платника податку банку коштів з його рахунку на підставі інкасового доручення (розпорядження), яке оформлене на підставі рішення керівника контролюючого органу, що має місце за даних обставин спору.

Про відсутність в Інструкції механізму списання банком коштів за інкасовим дорученням (розпорядженням) на стягнення податкового боргу, яке оформлене контролюючим органом на підставі рішення керівника такого органу зазначається також в абзаці 4 листа Національного банку України «Роз'яснення щодо виконання інкасового доручення (розпорядження)» від 27 січня 2015 року №25-110/4833.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що оскаржувані інкасові доручення від 06 лютого 2015 року №10-23, №11-23 та від 09 лютого 2015 року №12-23, № 13-23 оформлені відповідачем з порушенням встановлених вимог та на підставі протиправного рішення про стягнення коштів, а тому не вважаються платіжним інструментом, на підставі якого може бути проведена операція по рахунках ПАТ «Укрнафта».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.М. Романчук

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 23.06.2015 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Романчук О.М

Шелест С.Б.