Справа № 2а-26/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/9991/24592/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Південного міжрайонного центру зайнятості м. Запоріжжя (далі - Південний МЦЗ м. Запоріжжя), треті особи - державні реєстратори Шолудько С.В. та Бенко О.М. про скасування наказів, стягнення допомоги по безробіттю та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року ОСОБА_4 у Комунарському районному суді

м. Запоріжжя пред'явив позов до Південного МЦЗ м. Запоріжжя, треті особи - державні реєстратори Шолудько С.В. та Бенко О.М. про скасування наказів, стягнення допомоги по безробіттю та моральної шкоди.

Просив:

- скасувати наказ Південного МЦЗ м. Запоріжжя від 22 червня 2007 року

№ ПТ070622 про припинення йому виплати допомоги по безробіттю та наказ від 25 червня 2007 року № НТ070625 про зняття його з обліку як безробітного;

- зобов'язати Південний МЦЗ м. Запоріжжя виплатити йому допомогу по безробіттю за період з 27 квітня 2007 року по 05 вересня 2007 року з урахуванням коефіцієнту інфляції в сумі 2 252,50 грн.;

- стягнути на його користь з Південного МЦЗ м. Запоріжжя моральну шкоду в розмірі 10 мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення судом, і сплачені ним судовий збір в сумі 271 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., 100 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано наказ Південного МЦЗ м. Запоріжжя від 22 червня 2007 року

№ НТ070622 про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_4 і наказ Південного МЦЗ м. Запоріжжя від 25 червня 2007 року № НТ070625 про зняття з обліку як безробітного ОСОБА_4, та зобов'язано Південний МЦЗ

м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_4 допомогу по безробіттю за період з 27 квітня 2007 року по 05 вересня 2007 року в сумі 2 252,50 грн.

Стягнуто з Південного МЦЗ м. Запоріжжя на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в сумі 9 400 грн. і понесені ним при зверненні до суду витрати: при сплаті судового збору в сумі 271 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., та витрат на правову допомогу в сумі 100 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року апеляційну скаргу Південного МЦЗ м. Запоріжжя задоволено.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2011 року скасовано.

У задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій вказав на те, що оскаржуване рішення суду у справі прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить скасувати судове рішення та залишити в силі постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 27 квітня 2007 року

Південним МЦЗ м. Запоріжжя ОСОБА_4 зареєстровано як такого, що шукає роботу. На підставі заяви ОСОБА_4 04 травня 2007 року йому надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до статей 22, 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". При заповненні заяви і відповідних документів ОСОБА_4 зазначив що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Наказом Південного МЦЗ м. Запоріжжя від 04 травня 2007 року № НТ070504 ОСОБА_4 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Наказом Південного МЦЗ м. Запоріжжя від 22 червня 2007 року

№ НТ070622 ОСОБА_4 припинено виплату допомоги по безробіттю на підставі статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та наказом від 25 червня 2007 року № НТ070625 його з 21 червня 2007 року знято з обліку відповідно до абзацу 14 підпункту 1 пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219 "Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних" у зв'язку з призначенням допомоги безробітному на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Суд апеляційної інстанції, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, виходив з того, що в результаті приховування факту щодо своєї реєстрації суб'єктом підприємницької діяльності під час перебування на обліку в Південному МЦЗ м. Запоріжжя позивач незаконно отримав матеріальне забезпечення і соціальні послуги, а тому, накази Південного МЦЗ м. Запоріжжя від 22 червня 2007 року № ПТ070622 та від 25 червня 2007 року № НТ070625 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Колегія суддів погоджується з правовою позицією суду з таких підстав.

Частинами другою та третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктом "б" пункту 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать та не можуть бути безробітними і отримувати допомогу по безробіттю громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Відповідно до пункту 3 підпункт "б" статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Вищезазначена норма відносить підприємців (суб'єктів господарювання) до зайнятого населення, які самостійно забезпечують себе роботою шляхом проведення самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_4 на день реєстрації в Центрі зайнятості як безробітного, був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності про що зроблено запис у Журналі обліку реєстраційних справ від 26 січня 1999 року за № 25488178Ф0010643.

В порушення норм вказаного Закону позивач при реєстрації у центрі зайнятості приховав дані про свою реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.

Таким чином, позивач у цій справі отримав статус безробітного незаконно, оскільки віднесений законодавством до категорії зайнятого населення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків апеляційного суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Південного міжрайонного центру зайнятості м. Запоріжжя, треті особи - державні реєстратори Шолудько С.В. та Бенко О.М. про скасування наказів, стягнення допомоги по безробіттю та моральної шкоди - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.