Справа № 804/3471/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 р. Справа № 804/3471/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
судді Луніної О.С.
судді Ляшко О.Б.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
за участю позивача ОСОБА_1
за участю представника відповідача №1 Горбенка Є.С.
за участю представника відповідача №2 Полівчука Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача - 1: Головного управління МВС України в Луганській області, відповідача - 2: Міністерства внутрішніх справ України про визнання неправомірними та скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України від 16.10.2014 року №1238, від 17.10.2014 року №2126 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; визнання неправомірним та скасування наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 24.10.2014 р. №338 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; зобов'язання вчинити певні дії щодо поновлення на посаді, виплаті середньої заробітної плати,-
02.03.2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 24.10.2014 р. №338 о/с; поновлення на посаді; стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 р. адміністративну справу №804/3471/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 24.10.2014 р. №338 о/с, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу було прийняти до провадження Дніпропетровського окружного адміністративного суду ( суддя Жукова Є.О.).
У зв'язку із зазначеним вище та у відповідності до розпорядження від 25.03.2015 р. №202д було призначено колегіальний розгляд справи №804/3471/15 та визначено членів колегії у наступному складі: Головуючий суддя - Жукова Є.О., суддя - Луніна О.С., суддя - Ляшко О.Б.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Згідно з наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 24.10.2014 р. №338 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ, відповідно до п.63 «є» «Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. №114 та на виконання наказів МВС від 16.10.2014 р. №1238, від 17.10.2014 р. №2126 о/с за порушення дисципліни.
Підставою для звільнення ОСОБА_1 став, як зазначає останній, наказ МВС від 16.10.2014 р. №1238.
ОСОБА_1 вважає накази від 16.10.2014 року №1238, від 17.10.2014 року №2126 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" та наказ від 24.10.2014 р. №338 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" незаконними, оскільки як зазначає останній, він 16 жовтня 2014 р. прибув до ГУ МВС України у Луганській області в м.Сєвєродонецьк, а саме до Начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області - ОСОБА_4, після чого був зареєстрований до списку прибувших та направлений до інспекції управління кадрового забезпечення для надання письмових пояснень.
Однак, 17 жовтня 2014 р. ОСОБА_1 дізнався про те, що його звільнено з ОВС наказом МВС від 16.10.2014 р.
У зв'язку із зазначеним вище, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати зазначені вище накази, поновити його на посаді та стягнутити відповідні кошти за час вимушеного прогулу.
Позивач та його представник в судове засідання з`явились, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача-1: Головного управління МВС України в Луганській області шляхом електронного зв'язку направив на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду заперечення від 05.06.2015 р., в яких зазначив наступне.
ОСОБА_1 перед звільненням з органів внутрішніх справ перебував на посаді помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області.
На підставі наказу МВС України від 17.10.2014 р. №2126 о/с старший сержант міліції ОСОБА_1 помічник оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області звільнений за п.63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Підставою для видання зазначеного вище наказу став наказ МВС України від 16.10.2014 р. №1238 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Кіровського, Первомайського міських відділів Головного управління МВС України у Луганській області, Краснодонського, Перевального та Попаснянського районних відділів Головного управління МВС України у Луганській області.
Виданню наказу МВС України від 16.10.2014 р. №2138 передувало проведення службового розслідування, в ході якого було встановлено ряд порушень.
До міськрайвідділів та галузевих служб ГУМВС неодноразово направлялись службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу органів та підрозділів до тимчасового місця дислокації для реєстрації та подальшого проходження служби.
Відповідачем-1 було зазначено, що на офіційному веб-сайті МВС України було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, згідно якої усіх працівників органів та підрозділів внутрішніх справ ГУМВС України у Луганській області було зобов'язано прибути до м.Сватово Луганської області для подальшого продовження служби.
31.07.2014 р. згідно наказу ГУМВС від 31.07.2014 р. №1363 «Про передислокацію ГУМВС України у Луганській області» ГУМВС України у Луганській області було передислоковано до м.Сєверодонецьк Луганської області.
У зв'язку із зазначеним вище до органів та підрозділів ГУМВС було направлено службову телефонограму від 20.08.2014 р. №6/2-17 щодо необхідності прибуття особового складу до м.Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. До органів та підрозділів ГУМВС направлено аналогічну службову телефонограму від 27.09.2014 р. №ВДЗ/2354. При цьому, особовому складу ГУМВС було вказано на необхідність прибуття за місцем тимчасової дислокації ГУМВС у м.Сєвєродонецьк до 03.10.2014 р., та зазначено, що у іншому випадку керівництвом ГУМВС буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невихід на службу та прогули під час проведення АТО.
В ході службового розслідування начальником сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС майором міліції ОСОБА_4 було надано пояснення та інформацію про місцезнаходження співробітників Краснодонського РВ ГУМВС станом на 29.08.2014 р., відповідно до яких місцезнаходження 14 працівників зазначеного підрозділу невідоме, зокрема і помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1 також.
Відповідач-1 зазначає, що позивачем не було надано жодного доказу того, що у період з 05.09.2014 р. по 30.09.2014 р. він намагався здійснювати дії направлені для залишення тимчасово неконтрольованій території (м.Краснодон, Луганської області), де проходить АТО та будучи на підконтрольній Україні території повідомити будь-якими доступними засобами зв'язку ГУМВС України у Луганській області або МВС України про своє місце перебування.
Щодо зазначення позивачем у своєму адміністративному позові того, що йому не було видано трудову книжку та військовий білет, відповідач-1 зазначає, що у відповідності до довідки від 20.03.2015 р. №6/2-1142 адміністративні будівлі ГУМВС України у Луганській області, Краснодонського міського та районного відділів ГУМВС захоплено незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської народної республіки» разом з наявною в ній службової документацією, особова справа та трудова книжку старшого сержанта міліції ОСОБА_1 помічника оперативно-чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області за місцем тимчасової дислокації ГУМВС України у Луганській області у місті Сєвєродонецьк відсутні.
В поданих відповідачем-1 запереченнях також зазначено, що ОСОБА_1 до ГУМВС України у Луганській області або МВС України із заявою про видачу йому дубліката трудової книжки з даною ним інформацією з Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території де він працював, не звертався.
З урахуванням вищезазначеного, посилаючись на заперечення від 05.06.2015 р., Відповідач-1: Головне управління МВС України в Луганській області просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача-1 з'явився, пояснення викладені в наданих запереченнях підтримав.
У відповідності до наказу МВС від 17.10.2014 р. №2126 о/с старший сержант міліції ОСОБА_1, помічник оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області, звільнений за п.63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Підставою для видачі зазначеного вище наказу став наказ МВС від 16.10.2014 р. №1238 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Кіровського, Первомайського міських відділів Головного управління МВС України у Луганській області, Краснодонського Перевальського районних відділів Головного управління МВС України у Луганській області .
Виданню наказу МВС України від 16.10.2014 р. №2138 передувало проведення службового розслідування, у ході якого було встановлено ряд порушень, які полягають в наступному.
19.05.2014 р. після захоплення адміністративної будівлі ГУМВС незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації ГУМВС було визначено м.Сватово Луганської області.
04.07.2014 р. на офіційному веб-сайті МВС було розміщено звернення колегії МВС до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, згідно якого усіх працівників органів та підрозділів внутрішніх справ ГУМВС України у Луганській області було зобов'язано прибути до м.Сватово Луганської області для подальшого проходження служби.
31.07.2014 р. згідно наказу ГУМВС від 31.07.2014 р. №1363 «Про передислокацію ГУМВС України у Луганській області ГУМВС було передислоковано до м.Сєвєродонецьк Луганської області. У зв'язку з цим до органів та підрозділів ГУМВС було направлено службову телеграму від 20.08.2014 р. №6/2-17 щодо необхідності прибуття особового складу до м.Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби.
Крім того, до органів та підрозділів ГУМВС направлено аналогічну службовій записці телеграму від 27.09.2014 р. №ВДЗ/2354, якою особовому складу ГУМВС було вказано на необхідність прибуття за місцем тимчасової дислокації ГУМВС у м.Сєвєродонецьк до 03.10.2014 р., та зазначено, що у іншому випадку керівництвом ГУМВС буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невихід на службу та прогули під час проведення АТО.
Під час службового розслідування начальником сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС майором міліції ОСОБА_4 було надано пояснення та інформацію про місцезнаходження співробітників Краснодонського РВ ГУМВС із зазначенням, що станом на 29.08.2014 р. місцезнаходження 14 працівників зазначеного підрозділу невідоме, зокрема і помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1
Відповідно до розміщеної на офіційному веб-сайті Генеральної дирекції «Укрпошти» інформації від 24.07.2014 р. було зазначено, що у зв'язку з активними бойовими діями в зоні проведення антитерористичної операції неможливо дістатися до місця призначення пошти, у зв'язку з чим тимчасово призупинено прийом відправлень до деяких населених пунктів Донецької та Луганської областей, зокрема Краснодонського району.
ОСОБА_1, будучи працівником міліції, якому було достовірно відомо про загальновідомі факти, а саме: про створення на території Луганської області псевдо державного утворення «Луганська народна республіка» самопроголошені керівники якої та їх поплічники розгорнули цілеспрямовану діяльність, спрямовану на підрив територіальної цілісності України, дестабілізацію соціально-економічної ситуації в державі - фактично у період з 05.09.2014 р. самоусунувся від виконання службових обов'язків та не вжив заходів щодо виконання взятого згідно Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382 обов'язку, відповідно до якого повинен завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, вимог статутів і наказів, а також мужньо і рішуче, не шкодувати своїх сил і життя боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державним устрій і громадський порядок.
Згідно п.22 наказу МВС України від 16.10.2014 р. №1238 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Кіровського, Первомайського міських відділів Головного управління МВС України у Луганській області, Краснодонського, Перевальського та Попаснянського районних відділів МВС України у Луганській області» за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5, ст.10 ЗУ «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту ОВС України, старшого сержанта міліції ОСОБА_1, помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області звільнено з органів внутрішніх справ України за п.63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Відповідач-2 зазначає, що він критично відноситься до зазначення ОСОБА_1 у адміністративному позові причини неприбуття та невиконання ним службових обов'язків через те, що він не отримував вказівки від безпосереднього керівництва про те, як він повинен був діяти на території, де проходить АТО, зокрема обов'язку прибути до м. Сєвєродонецьк та його посилань на те, що він у період з 05.09.2014 р. по 30.09.2014 р., як працівник міліції намагався здійснювати дії, направлені на залишення тимчасово неконтрольованій території (м.Краснодон Луганської області), де проходить АТО та будучи на підконтрольній Україні території, повідомити будь-якими доступними засобами зв'язку ГУМВС України у Луганській області або МВС України про своє місце перебування.
Щодо посилань ОСОБА_1 у позовній заяві на той факт, що йому не було видано трудову книжку та військовий білет, відповідач-2 зазначає, що згідно наданої ГУМВС України у Луганській області суду довідки від 20.03.2015 р. за №6/2-1142, у зв'язку із захопленням адміністративних будівель ГУМВС України у Луганській області, Краснодонського міського та районного відділів ГУМВС незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської народної республіки» разом з наявною в ній службовою документацією, особова справа та трудова книжка старшого сержанта міліції ОСОБА_1, помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області за місцем тимчасової дислокації ГУМВС України у Луганській області у місті Сєвєродонецьк відсутні.
При цьому відповідач-2 зазначає, що згідно п.5.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. №110, дублікат трудової книжок також може бути виданий за новим місцем роботи у зв'язку з відсутністю доступу до трудової книжки працівника внаслідок надзвичайної ситуації, передбаченої Кодексом цивільного захисту України, або проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник. Дублікат видається на підстав заяви працівника та отриманої ним у письмовому вигляді інформації зі штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації про виникнення надзвичайної ситуації або Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території де працював працівник, що надається в довідній формі.
Однак, як зазначає у своїх запереченнях відповідач-2, ОСОБА_1 до ГУМВС або МВС із заявою про видачу йому дубліката трудової книжки з даною ним інформацією з Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території, де він працював, не звертався.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача-1: Головного управління МВС України в Луганській області, відповідача-2: Міністерства внутрішніх справ України, колегією суддів встановлено наступне.
24.10.2014 р. наказом Головного управління МВС України у Луганській області №338 о/с старшого сержанта міліції ОСОБА_1, помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас на виконання вимог наказів МВС від 16.10.2014 р. №1238, від 17.10.2014 №2156 о/с за п.63 «є» (за порушення дисципліни): по Краснодонському районному відділу Головного управління МВС України у Луганській області.
Підставою для звільнення були накази ГУМВС України в Дніпропетровській області від 16.10.2014 р. №1238 та від 17.10.2014 р. №2126 о/с.
Виданню зазначених вище наказів від 16.10.2014 р. №1238 та від 17.10.2014 р. №2126 о/с стосовно ОСОБА_1 передував висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Кіровського, Перврмайського МВ, Краснодонського, Перевальського та Попаснянського РВ ЛМУ ГУМВС у Луганській області від 01.10.2014 р., затверджений Міністром внутрішніх справ України А.Б. Аваковим.
Службовим розслідуванням було встановлено, що окремі працівники Кіровського, Первомайського МВ, Краснодонського, Перевальського та Попаснянського РВ ГУМВС з серпня 2014 р. в порушення вимог статей 1, 2, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. №155 не виходять на службу без поважних причин, у тому числі під час проведення антитерористичної операції. Про причини відсутності керівництву не доповідають.
У висновку службового розслідування від 01.10.2014 р. зазначено, що з 19.05.2014 р. після захоплення адміністративної будівлі ГУМВС незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації ГУМВС було визначено м.Сватово Луганської області. До міськрайвідділів та галузевих служб ГУМВС неодноразово направлено службові телефонограми щодо необхідності прибуття особового складу органів та підрозділів до тимчасового місця дислокації для реєстрації та подальшого проходження служби. При цьому зазначено, що 04.07.2014 р. на офіційному веб-сайті МВС України (mvs.gov.ua) було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, згідно якої усіх працівників органів та підрозділів внутрішніх справ ГУМВС України у Луганській області було зобов'язано прибути до м.Сватово Луганської області для подальшого проходження служби.
31.07.2014 р. ГУВМС було передислоковано до м.Сєвєродонецьк Луганської області та у зв'язку із зазначеним до органів та підрозділів ГУМВС було направлено службову телеграму від 20.08.2014 р. №6/2-17 щодо необхідності прибуття особового складу до м.Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби, також було направлено до органів та підрозділів ГУМВС направлено аналогічну службову телеграму від 27.09.2014 р. №ВДЗ/2354.
Особовому складу ГУМВС було вказано на необхідність прибуття за місцем тимчасової дислокації ГУМВС у м.Сєвєродонецьк до 03.10.2014 р., у іншому випадку керівництвом ГУМВС буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невихід на службу та прогули під час проведення АТО.
Під час службового розслідування, за результатами якого було складено висновок від 01.10.2014 р., було допитано начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУ МВС України - майора міліції ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка пояснила, що деякі працівники Краснодонського РВ ГУМВС у порушення вимог статей 1, 2, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. №155, з серпня 2014 р. не виходить на службу, керівництво підрозділу не повідомляють місце знаходження, інформацію про місце перебування не доповідають, зокрема й помічник оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУМВС старший сержант міліції ОСОБА_1.
Порушення положень Конституції України та законів України, відомчих нормативно-правових актів МВС України щодо дотримання особовим складом дисципліни і законності, недопущення злочинних та інших протиправних дій, а також Присяги працівника органів внутрішніх справ України були допущенні окремими працівниками Кіровського, Первомайського РВ ГУМВС, у томі числі помічником оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУМВС старшим сержантом міліції ОСОБА_1
Відтак, з урахуванням допущених вказаними особами грубих порушень службової дисципліни, а саме: невиконання вимог ст.65 Конституції України, згідно з якою захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов'язком громадян України, а також ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 ЗУ «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого ЗУ від 22 лютого 2006 року №3460-IV та порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382, щодо судового дотримання Конституції України, законодавства України та захисту державного устрою.
При цьому суд зазначає, що матеріали справи містять копії пояснень начальника СКЗ Краснодонського РВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_4 та списку працівників Краснодонського РВ з яких вбачається, що остання намагалась зв'язатися в телефонному режимі із співробітниками Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області, в результаті чого було зазначено, що перебування сержанта міліції ОСОБА_1, помічника оперативного чергового з оброблення інформації на ЕОМ чергової частини штабу не відоме.
В судовому засіданні, призначеному на 10.06.2015 р. та проведеному відповідно до вимог ст.121 КАС України в режимі відеоконференції, у відповідності до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2015 р., начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області - ОСОБА_4 було допитано у якості свідка в режимі відеоконференції.
Свідка - ОСОБА_4 було повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та надано присягу та розписку свідка, які містяться в матеріалах справи від 10.06.2015 р., завірену власним підписом останньої.
Щодо допиту у якості свідка - начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області - ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 було задано головуючим суддею у справі перелік питань, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, а саме щодо: займаної нею посади; часу та обставин знайомства з позивачем - ОСОБА_1; місцяперебування неї в період з серпня 2014 р. по листопад 2014 року; повноважень, які входять в її посадові обов'язки; способу здійснення розшуку і повідомлення особового складу Краснодонського РВ МВС України; конкретного розшуку і повідомлення позивача; виходу позивача з нею на зв'язок; інформації для особового складу Краснодонського РВ МВС України про місце її проживання та номеру телефону.
При цьому, ОСОБА_4 було зазначено, що вона працює начальником сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області, з ОСОБА_1 (позивачем по справі) знайома з жовтня 2014 р., тобто з того часу, коли почала обіймати посаду начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області. У період з серпня 2014 р. по листопад 2014 р. ОСОБА_4 знаходилась в м. Сєвєродонецьку Луганської області, за місцем тимчасової дислокації, у відповідності до наказу ГУМВС від 31.07.2014 р. №1363 «Про передислокацію ГУМВС України у Луганській області». Розшук та повідомлення співробітників Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області здійснювала шляхом телефонного зв'язку, при цьому зазначила, що телефонувати почала згідно штатного розпису, який містить в собі понад 100 осіб, щодо зв'язку в телефонному режимі з позивачем свідок чіткої відповіді «так» чи «ні» під час здійснення відеоконференції не надала, однак зазначила, що вона не пам'ятає чи додзвонилась вона до ОСОБА_1 чи ні.
Щодо питання головуючого судді у справі - «Чи виходив позивач з Вами на зв'язок?» свідок чітко відповідала на дане питання, що вона достеменно пам'ятає, що ОСОБА_1 їй особисто не телефонував, при цьому мобільний телефон останньому був відомий, оскільки він є загальновідомим для особового складу Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, яких захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Відповідно до ст.2 зазначеного закону основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконання покладених на них законом обов'язків.
Відповідно ч.1 ст.5 ЗУ «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.
Відповідно до ст.10 зазначеного закону визначено основні обов'язки міліції. Зокрема зазначено, що міліція відповідно до своїх зобов'язань забов'язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чиним законодавством; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення; повідомляти відповідним державним органам і громадським об'єднанням про аварії, пожежі, катастрофи, стихійне лихо та інші надзвичайні події, вживати невідкладних заходів для ліквідації їх наслідків, врятування людей і подання їм допомоги, охорони майна, що залишилось без нагляду, сприяти забезпеченню відповідно до законодавства режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної еконолічної ситуації в разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості, надавати у межах наявних можливостей особам, які потерпіли від правопорушень і нещасних випадків або перебувають у безпорадному чи небезпечному для життя і здоров'я стані, у тому числі неповнолітнім, які залишилися без опікування, медичну допомогу, а також у разі необхідності вживати передбачених Законом України «Про екстрену медичну допомогу» заходів для забезпечення надання зазначеним особам екстреної медичної допомоги; тощо.
Статтями 16, 18 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII встановлено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції, та які досягли 18 - річного віку, мають повну загальну середню освіту, володіють державною мовою, здатні з своїми особистими, діловими та моральними якостями, фізичною підготовкою і станом здоров'я виконувати покладені на міліцію завдання.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про міліцію», працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально - економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією України та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Відповідно до п.23 зазначеного вище Положення особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до п.24 зазначеного вище Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).
Відповідно до п.62 зазначеного вище Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: у запас збройних сил України (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого законом України «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого законом України «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово - лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
Відповідно до п.63 «є» вищевказаного Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за порушення дисципліни тощо.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного Статуту ОВС України передбачено що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно статті 5 Дисциплінарного Статуту ОВС України, ст.23 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС» передбачено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 12 зазначеного Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Відповідно до статті 12 зазначеного Закону, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійної етики, бере на себе моральні зобов'язання визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.
Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника. Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності громадської безпеки.
Зокрема, п.2.1 вказаної Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, долучених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Відповідно до розділу III, V наведеної Інструкції визначено порядок проведення службового розслідування та строки його проведення.
Відповідно до розділу VI зазначеної Інструкції визначено права та обов'язки учасників службового розслідування.
Відповідно до розділу VIII вказаної Інструкції визначено порядок оформлення матеріалів службового розслідування.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, уважно вивчивши матеріали службового розслідування та письмові пояснення як позивача, так і відповідача-1 та відповідача-2, здійснивши допит свідка в порядку, встановленому нормами КАС України, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість підстав звернення з даним адміністративним позовом та спростування доводів позивача, викладених в заявленому адміністративному позові, доказами та запереченнями як відповідача-1 так і відповідача-2 в порядку, передбаченому ч.2 ст.71 КАС України.
Суд не бере до уваги посилання позивача щодо незаконності його звільнення з лав МВС, внаслідок невжиття останнім будь-яких заходів щодо повідомлення керівництва Краснодонського РВ ГУМВС у Луганській області про місце його перебування під час проведення антитерористичної операції оскільки, в матеріалах справи міститься інформація, що 04.07.2014 р. на офіційному веб-сайті МВС (mvs.gov.ua) було розміщення звернення колегії МВС до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, згідно якого усіх працівників органів та підрозділів внутрішніх справ ГУМВС України у Луганській області було зобов'язано прибути до м.Сватова Луганської області для подальшого проходження служби, а позивач, в свою чергу, проігнорувавши правила поведінки та етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, в порушення норм діючого законодавства України, які визначають норми поведінки працівника органів внутрішніх справ, порушивши присягу працівника органів внутрішніх справ України проігнорував не лише звернення колегії МВС на офіційному веб-сайті, а й при цьому телефонні дзвінки Начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області - ОСОБА_4, яка в свою чергу здійснювала пошук інформації про місцезнаходження співробітників Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області.
При цьому суд зазначає, що позивач також не надав будь-яких доказів, що у період з 05.09.2014 р. по 30.09.2014 р. він намагався будь-якими доступними засобами зв'язку повідомити ГУМВС України у Луганській області або МВС України про своє місце перебування під час проведення антитерористичної операції на окупованій території Луганської області, зазначивши лише при цьому про те, що він разом зі своєю цивільною дружиною вибув із зазначеного місця мешкання та прибув до смт.Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, що порушує в свою чергу норми законів якими повинен керуватися працівник міліції та завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватись її Конституції та чинного законодавства, вимог статутів і наказів, а також мужньо і рішуче, не шкодувати своїх сил та життя боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадських порядок, так як у зазначений вище період територія Луганської області була окупована незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки».
Згідно ч.2. ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу ОВС, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади АР Крим, органах місцевого самоврядування.
З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою.
Статтею 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також суд зазначає, що, оскаржуючи зазначені в позовній заяві накази та намагаючись, по суті, довести факт відсутності в його діях правопорушення, позивач жодним чином не оскаржує законності самої процедури власного звільнення, процедури проведення службового розслідування, та не ставить під сумнів жодну з дій відповідачів щодо його фактичного звільнення з лав органів внутрішніх справ, що, на думку суду, додатково підтверджує законність та правомірність дій відповідача-1: та відповідача-2: як щодо прийняття оскаржуваних наказів, так і щодо звільнення ОСОБА_1 за наслідками їх прийняття.
Натомість, як відповідачем-1, так і відповідачем-2 було обґрунтовано та доведено дотримання процедури звільнення ОСОБА_1 з ОВС, що полягала як у призначенні та проведенні службового розслідування за обставинами, зазначеними вище, так і складанні висновку за результатами такого розслідування, а також винесенні оскаржуваних наказів.
В контексті наведеного колегія суддів також зауважує наступне.
Не витримують критики та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи посилання позивача на незаконність оскаржуваних наказів, грубе порушення трудових прав позивача, прийняття таких наказів з порушенням процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття та винесення їх упереджено, обґрунтовані останнім відсутністю факту проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1
Як свідчать матеріали справи, зазначене службове розслідування щодо помічника оперативного чергового чергової частини штабу Краснодонського РВ ОСОБА_1 було проведене у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, в підтвердження чого представником відповідача-2 було надано до суду та долучено до матеріалів справи витяг з висновку службового розслідування, проведеного за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Луганській області, зокрема помічником оперативного чергового чергової частини штабу Краснодонського РВ ОСОБА_1 з відповідним висновком від 01.10.2014 р. затвердженим Міністром внутрішніх справ України; копії пояснень начальника СКЗ Краснодонського РВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_4 та списку працівників Краснодонського РВ; копії витягів з наказу від 16.10.2014 р. №1238 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Кіровського, Первомайського міських відділів Головного управління МВС України у Луганській області, Краснодонського, Перевальського районних відділів Головного управління МВС України у Луганській області» та від 17.10.2014 р. №2126 о/с «Про звільнення з органів внутрішніх справ» за п.63 «є» (за порушення дисципліни) по Краснодонському районному відділу Головного управління МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1, помічника чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу».
Також колегією суддів не приймаються до уваги твердження позивача щодо необізнаності з місцем передислокації Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області та вчасного, на думку позивача, звернення до ГУ МВС України в Луганській області 16.10.2014 р. з огляду на наступне.
Відповідно до Звернення Колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини від 04.07.2014 р., розміщеного на відповідному Інтернет-ресурсі 04.07.2014 р. о 19:21, особовий склад органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини було повідомлено про тимчасову передислокацію Головного управління МВС України в Донецькій області - до міста Маріуполя, а в Луганській області - до міста Сватове.
Зазначено про втягнення України у неоголошену війну, яка проходить на території Донецької та Луганської областей, попереджено, що «час очікування минув, та кожен має визначитися з народом він чи стає на сторону зрадників» та вказано, що всі працівники цих територіальних управлінь мають прибути до 07 липня 2014 р. до місця дислокації та продовжити службу, а у разі неможливості прибуття надано право кожному працівнику визначитися з територіальним органом де він бажає продовжити службу.
В судовому засіданні позивачем особисто було підтверджено про ознайомлення з зазначеним зверненням від 04.07.2014 р. та зазначена що текст зазначеного звернення ОСОБА_1 був відомий ще до виходу останнього у відпустку.
При цьому, причини, за яких ОСОБА_1 не прибув до 07 липня 2014 р. до Головного управління МВС України до міста Сватове, або не визначився з територіальним органом, де він бажає проходити службу на благо України, а пішов у відпустку, в якій, за словами позивача, знаходився з 03 серпня по 05 вересня 2014 року, позивач в судовому засіданні повідомити колегії суддів не зміг.
Надавши суперечливі пояснення про відсутність телефонного зв'язку та неможливість зв'язку з керівництвом та повідомивши при цьому колегію суддів про те, що він не пам'ятає, ні коли телефонував начальнику сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4, ні скільки телефонних дзвінків він зробив або намагався зробити, ОСОБА_1 у той же час повідомив колегію суддів про те, що він неодноразово телефонував своїм колишнім співслужбовцям, від яких і дізнався ще в серпні місяці 2014 року про захоплення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області озброєними особами, які представлялися представниками «ЛНР», не заперечуючи при цьому ні наявності стільникового зв'язку, ні можливості отримання інформації від зазначених осіб про наступну, після міста Сватове передислокацію ГУ МВС України в Луганській області до міста Сєверодонецьк.
Також колегія суддів зауважує, що посилаючись на неможливість виїзду з міста Краснодону до 30.09.2014 р., позивач жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовує неможливості такого виїзду, а надаючи на підтвердження виїзду з міста Луганська квитки на поїзд «Луганськ-Київ» (копії яких долучено до матеріалів справи), жодним чином не пояснює, чому він не звернувся до будь-якого підрозділу органів внутрішніх справ України вже після прибуття до міста Харкова та наступного переїзду в Томаківський район для подальшого проходження служби.
Не заслуговує на увагу та критично сприймається колегією суддів і посилання позивача на обізнаність ОСОБА_1 про необхідність з'явитися до ГУ МВС України у Луганській області в м.Сєвєродонецьк для реєстрації як діючого співробітника міліції і визначення подальшого проходження служби виключно після телефонної розмови з його мамою - ОСОБА_6, пенсіонером МВС, яка відбулася 13.10.2014 р., оскільки в процесі допиту у якості свідка - начальника сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4, колегією суддів було з'ясовано та матеріалами справи підтверджено, що мама позивача - ОСОБА_6, пенсіонер МВС, до виходу на пенсію працювала у відділі кадрів Краснодонського РВ, знайома з ОСОБА_4, підтримувала зв'язок з останньою та, чому повідомила ОСОБА_1 про наведені вище обставини лише, зі слів позивача, 13.10.2014 р. невідомо, як невідомо і чому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому на момент спірних правовідносин виповнилось 26 років чекав телефонного дзвінка від членів своєї родини з приводу проходження служби, а не намагався самостійно отримати будь-яку інформацію з цього приводу та продовжувати, як старший сержант міліції, службу на благо народу України.
Відтак, позивачем будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України не було доведено поважності підстав пропуску строку звернення до ГУ МВС України в Луганській обл. як в м.Сватово, так і в до м.Сєвєродонецьк, що не може мати наслідком спростування висновків наведеного вище службового розслідування встановлення факту порушення службової дисципліни позивачем.
Зважаючи на викладене вище, а також враховуючи пасивну поведінку позивача та фактично, допущення ним бездіяльності щодо повідомлення будь-якого підрозділу органів внутрішніх справ України щодо свого місцезнаходження та бажання продовжити службу в лавах органів внутрішніх справ, зберігаючи вірність Присязі та захищаючи суверенітет та цілісність України, мирного населення протягом значного відрізку часу з липня по жовтень 2014 року, а також знаходження зазначеної особи у відпустці з 03 серпня по 05 вересня 2014 року в той час, коли ОСОБА_1 як старшому сержанту міліції, помічнику оперативного чергового з оброблення інформації на електронно-обчислювальній машині чергової частини штабу було відомо і про втягнення України у неоголошену війну, і про загибель мирних людей, знищення державного та приватного майна, адміністративних будівель державних органів, об'єктів соціального забезпечення, відсутність підтвердження належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України будь-яких активних дій з боку позивача щодо вірності прийнятої ним Присяги, а лише очікування останнім протягом 3-х місяців, коли керівництво його «знайде і повідомить про необхідність подальшого проходження служби» не має безпосереднім наслідком вплив на розгляд і вирішення даної справи по суті, проте додатково характеризує особу позивача та дозволяє колегії суддів прийти до висновку про намагання перекручення обставин справи ОСОБА_1 на свою користь, та необґрунтованість підстав звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Крім того, розглядаючи і вирішуючи дану справу по суті, поза межами уваги колегії суддів не може залишитися і той факт, що позивачем у даній справі є людина не просто військовозобов'язана відповідно до ЗУ «Про загальну обов'язкову повинність", а на момент звільнення ОСОБА_1 старший сержант орган внутрішніх справ, на якого відповідно до ст.17 ЗУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» покладено беззаперечний обов'язок дотримання службової дисципліни, яка базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України; захищати і охороняти від протиправним посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; стійко переносити всі труднощі та обтяження, пов'язані зі службою, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадянського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Тобто, дотримуючись пасивної поведінки та не здійснюючи будь-яких активних дій щодо подальшого проходження військової служби, враховуючи обставини, наведені вище, ОСОБА_1 не тільки міг, але й повинен був усвідомлювати наслідки такої поведінки та розуміти підвищенні моральні критерії, які будуть застосовуватися до нього за порушення службової дисципліни в період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, згідно зі ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. При цьому ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та з урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України, з матеріалів справи вбачається та у судових засіданнях встановлено, що позивачем не доведено вчинення дій та винесення оскаржуваних наказів суб'єктами владних повноважень - відповідачами 1 та 2 необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії.
Натомість, відповідачем-1 та відповідачем-2 в ході судового розгляду справи була доведена суду правомірність та обґрунтованість як вчинення дій щодо звільнення позивача - ОСОБА_1 з посади сержанта міліції помічника оперативного чергового з оброблення інформації на ЕОМ чергової частини штабу, так і винесення оскаржуваних наказів з зазначеного вище приводу.
Відтак, не встановивши протиправного характеру дій відповідача-1 та відповідача-2, не знайшовши підтвердження зазначеної протиправності у доказах, наявних в матеріалах справи, не встановивши наявності факту порушення прав позивача у публічно - правових відносинах з боку суб'єктів владних повноважень, суд вважає неприйнятним скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України від 16.10.2014 року №1238, від 17.10.2014 року №2126 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; визнання неправомірним та скасування наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 24.10.2014 р. №338 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; зобов'язання вчинити певні дії щодо поновлення на посаді, що виключає задоволення адміністративного позову повністю.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання суб'єкта владних повноважень - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області - нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 р. по день поновлення на посаді суд зазначає, що вона є похідною від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України від 16.10.2014 року №1238, від 17.10.2014 року №2126 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 24.10.2014 р. №338 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; зобов'язання вчинити певні дії щодо поновлення на посаді. Враховуючи відмову у задоволенні зазначених позовних вимог, не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області - нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 р. по день поновлення на посаді.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача - 1: Головного управління МВС України в Луганській області, відповідача - 2: Міністерства внутрішніх справ України про визнання неправомірними та скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України від 16.10.2014 року №1238, від 17.10.2014 року №2126 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; визнання неправомірним та скасування наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 24.10.2014 р. №338 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; зобов'язання вчинити певні дії щодо поновлення на посаді, виплаті середньої заробітної плати, слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача - 1: Головного управління МВС України в Луганській області, відповідача - 2: Міністерства внутрішніх справ України про визнання неправомірними та скасування наказів Міністерства внутрішніх справ України від 16.10.2014 року №1238, від 17.10.2014 року №2126 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; визнання неправомірним та скасування наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 24.10.2014 р. №338 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни помічника оперативного чергового з оброблення інформації на електронно - обчислювальній машині чергової частини штабу Краснодонського РВ ГУ МВС України у Луганській області старшого сержанта міліції ОСОБА_1; зобов'язання вчинити певні дії щодо поновлення на посаді, виплаті середньої заробітної плати - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 15 червня 2015 року.

Головуючий суддя (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 15.06.2015 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Є.О. Жукова О.С. Луніна О.Б. Ляшко Є.О. Жукова Ю.А. Варушка