Справа № 807/1498/14
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 6107/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року у справі № 807/1498/14 за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Мукачівський завод «Точприлад» про стягнення санкції, -

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2014 року Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мукачівський завод "Точприлад", яким просить стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 247731,70 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно звіту відповідача «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2013 рік, кількість інвалідів, які повинні працювати на підприємстві, відповідно до вимог ст. 19 "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 103 особи, однак на підприємстві протягом 2013 року середньооблікова кількість інвалідів становила 93 особи. На думку позивача, відповідачем не виконано норматив робочих місць з працевлаштування інвалідів, а тому, відповідно до ст.. 20 вищевказаного закону, підприємства, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. На підставі викладеного, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апеллянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно Звіту відповідача про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік (форма №10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2013 році становила 2586 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства, встановлена інвалідність - 93 осіб, а також кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 103 особи (а.с. 5).

За не працевлаштування інвалідів у необхідній кількості, позивач нарахував відповідачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 247657,40 грн. Крім того, оскільки, на думку позивача, у строк встановлений законом відповідач адміністративно-господарські санкції самостійно не сплатив, також було нараховано пеню в розмірі 74,30 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у 2013 році щомісяця направляв центрам зайнятості звітність по формі № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», що підтверджується копіями звітів (а.с.40-46), а з 01.08.2013 р. «Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» із зазначенням наявності робочих місць для працевлаштування інвалідів», що підтверджується копіями звітності (а.с.47-51).

Також, відповідач неодноразово звертався до Головного управління праці та соціального захисту населення Закарпатської ОДА, до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, до міського управління праці та соціального захисту населення, до Мукачівського районного управління праці та соціального захисту населення, до Закарпатського обласного центру фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт», до різних центрів зайнятості Закарпатської області з пропозицією про працевлаштування інвалідів ІІ та ІІІ груп на створені відповідачем робочі місця, що підтверджується копіями звернень (а.с.16-39). Однак, жодного інваліда вищезазначені державні установи не спрямували.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII (далі - Закон № 875-XII), підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зобов'язує відповідача відповідно до чотирьохвідсоткового нормативу створити робочі місця для праці інвалідів, зазначити їх у колективному договорі і інформувати центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів, а органи працевлаштування - підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Відповідно до ст. 20 Закону № 875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Як було встановлено судом першої інстанції, а також вбачається із матеріалів справі, що відповідач у 2013 році щомісяця направляв центрам зайнятості звітність по формі № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», що підтверджується копіями звітів (а.с.40-46), а з 01.08.2013 р. «Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» із зазначенням наявності робочих місць для працевлаштування інвалідів», що підтверджується копіями звітності (а.с.47-51).

Публічне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад» (відповідач) неодноразово звертався до Головного управління праці та соціального захисту населення Закарпатської ОДА, до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, до міського управління праці та соціального захисту населення, до Мукачівського районного управління праці та соціального захисту населення, до Закарпатського обласного центру фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт», до різних центрів зайнятості Закарпатської області з пропозицією про працевлаштування інвалідів ІІ та ІІІ груп на створені відповідачем робочі місця, що підтверджується копіями звернень (а.с.16-39). Однак, жодного інваліда вищезазначені державні установи не спрямували.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, відповідачем у 2013 році вчинялись усі заходи щодо повідомлення про зайнятість та працевлаштування інвалідів та надання центрам зайнятості інформації, необхідної для організації їх працевлаштування.

Крім того, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. На учасника господарських відносин не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають на ньому працювати, лише у випадку, якщо відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.195-197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року у справі № 807/1498/14 -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко