Справа № К/9991/86134/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Київ К/9991/86134/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий Стародуб О.П.,
судді Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и л а:
У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання Міністерства оборони України виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 32 роки календарної військової служби, з урахуванням грошового забезпечення за жовтень 2010 року, розрахованого на підставі діючого законодавства, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2010р. в розмірі 858231,20 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011р., позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії протиправними та зобов`язано Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 32 роки календарної військової служби, з урахуванням грошового забезпечення за жовтень 2010 року, розрахованого на підставі діючого законодавства, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2010р.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до положень пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. суддям військових судів гарнізонів, які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Абзацом 4 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Судами встановлено, що постановою ВР України від 21.11.1992р. позивача обрано членом Військового трибуналу Черкаського гарнізону.
Постановою ВР України від 24.02.1994р. позивача обрано суддею Військового суду Центрального регіону.
Постановою ВР України від 20.05.2004р. позивача обрано безстроково на посаду судді Військового апеляційного суду Центрального регіону.
Наказом Міністра оборони України №1285 від 10.11.2010р. позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту «б» частини 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
Згідно наказу Військового апеляційного суду Центрального регіону №76-к від 22.11.2010р. позивача виключено із списків особового складу військовослужбовців Військового апеляційного суду Центрального регіону, а також знято з усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату.
Крім того, наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 32 роки календарної військової служби, відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вказана допомога позивачу виплачена не була.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що згідно чинного законодавства позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а тому суди обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Також безпідставним є посилання відповідача в обгрунтування касаційної скраги на те, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби не належить до компетенції Міністерства оборони України, оскільки абзацом 4 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011р. у даній справі без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський