Справа № 592/4048/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 р.Справа № 592/4048/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.05.2015р. по справі № 592/4048/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання нечинним розпорядження 151405 від 23.06.2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2015 року в позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання не чинним розпорядження 151405 від 23.06.2004 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до суду з вищеозначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є пенсіонер з 1994 року і має право на перерахунок пенсії згідно ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.1987 р.- 31.12.1991 року, визнавши дії відповідача протиправними по перерахунку пенсії з 01.01.2004 року, а саме - Розпорядження 151405 від 23.06.2004 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача вчинені без порушення вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законодавством України, з використанням повноважень, з метою, якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за нормами цього закону перерахунок пенсії за віком, інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону.

При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за 2002 рік. Статтею 40 зазначеного Закону врегульовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Як встановлено судовим розглядом, позивачу призначено пенсію за віком 12.09.1994 року, виплата якої розпочато з 07.06.1994 року.

Позивач протягом всього часу перебування на пенсії звертався як до Управління пенсійного фонду України м. Суми, так і до суду про проведення йому перерахунку пенсії по різним довідкам про заробітну плату.

Розрахунок розміру пенсії проведено виходячи з заробітку позивача за останні 24 календарних місяці, що передували зверненню за призначенням пенсії 06.09.1994 року.

Оскільки позивач продовжував працювати, він набув право на перерахунок розміру пенсії. При цьому розрахунок проведено на підставі поданих ним довідок про заробітну плату за 24 місяці, тобто після 12.09.1994 року, що відповідало вимогам ст. 69 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який діяв на момент перерахунку.

Згідно поданої заяви від 13.02.2013 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 р. по 31.12.1991 року, перерахунок коефіцієнту заробітної плати склав 2,01205, середньомісячний заробіток для обчислення - 2410,25, даний середньомісячний заробіток для обчислення пенсій менший ніж той, що був використаний при перерахунку пенсії в 2009 році (2668,91 грн.). Отже, перерахунок пенсії відповідно довідки про заробітну плату від 24.01.2013 року є недоцільним і погіршує стан позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.05.2015р. по справі № 592/4048/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Сіренко О.І.
Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2015 р.