Справа № 2а-6092/12/1370
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 876/4301/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Попадинця М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора м. Києва на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокурора м. Києва про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок вчинення владних управлінських дій (бездіяльності),-

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням позовної заяви в редакції від 22.12.2014 року просив: а) визнати протиправними дії (бездіяльність) прокурора м.Києва при розгляді його звернень від 23.04.2012 року, від 26.04.2012 року (доповнення до звернення від 23.04.2012 року) та від 01.06.2012 року; б) визнати дії прокурора м.Києва як навмисні з метою позбавлення заявника можливості отримати офіційний документ щодо суті рішення прокурора Дніпровського району м.Києва по законності постанови о/у ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України у м.Києві від 27.08.2010 року ,,Про відмову в порушенні кримінальної справи" та довідки про дату отримання прокуратурою Дніпровського району м.Києва відмовного матеріалу з наведеною постановою від Дніпровського РУ ГУМВС України у м.Києві; в) визнати дії прокурора м.Києва як такі, що мають ознаки зловживання владою або службовим становищем, мають ознаки корупційних; г) зобов'язати прокурора м.Києва усунути наведені порушення законодавства; д) відшкодувати шкоду, спричинену внаслідок незаконних дій.

Постановою від 04 березня 2015 року Львівський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії прокурора м.Києва при розгляді звернень ОСОБА_1 від 23.04.2012 року та від 26.04.2012 року (доповнення до звернення від 23.04.2012 року) та від 01.06.2012 року та зобов'язав прокурора м.Києва повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 23.04.2012 року та від 26.04.2012 року (доповнення до звернення від 23.04.2012 року) та від 01.06.2012 року, протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Також суд стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 76 грн. 18 коп. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та заступник прокурора м. Києва подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що предметом звернення до безпосереднього начальника прокурора Дніпровського району м. Києва було неналежне виконання останнім функціональних обов'язків щодо виконання вимог законодавства. Відповідно, такі рішення можуть прийматись лише прокурором м. Києва та бути лише за його підписом. Тому позивач вважає, що прокурор ухилився від розгляду та вирішення звернень та особисто організував надання відповідей на звернення не уповноваженою особою.

Позивач вважає також, що суд безпідставно відмовив йому в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заступник прокурора м. Києва в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповіді на звернення позивача повинні надаватись безпосередньо прокурором міста Києва або його заступником. Тому просить скасувати оскаржену постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги прокуратури заперечив.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги прокуратури м. Києва та заперечив вимоги апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги належать до задоволення частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 23.04.2012 року подав звернення до прокурора м.Києва, в якому просив розглянути питання щодо ненадання відповіді прокурором Дніпровського району м. Києва на його звернення від 13.03.2012 року. При цьому просив особисто (стаття 15 Закону України ,,Про звернення громадян") повідомити про наслідки розгляду його клопотання та прийняте, у виконання вимог ст.24 Закону України ,,Про звернення громадян" та Закону України ,,Про прокуратуру", рішення.

Листом від 25.05.2012 року за №19-13956-12 за підписом начальника відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури м.Києва С. Сірика позивачу було повідомлено, що в ході проведеної перевірки встановлено, що звернення зареєстроване в прокуратурі Дніпровського району м.Києва за №835 від 19.03.2012 року. За результатами розгляду зазначеного звернення надано роз'яснення від 29.03.2012 року, яке в той же день, згідно даних реєстру, відправлено.

Звернення позивача від 26.04.2015 року (доповнення до звернення від 23.04.2012 року) листом заступника начальника управління - начальником відділу прокуратури м.Києва В.Іваніним за №04/2-Р-12 від 08.05.2012 року направлено до прокуратури Дніпровського району м.Києва для проведення перевірки звернення ОСОБА_1 щодо законності прийнятого Дніпровським райуправлінням міліції рішення про відмову в порушенні кримінальної справи та з інших питань, про що заявника було повідомлено.

На звернення позивача від 01.06.2012 року начальник відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури м.Києва С.Сірик надав відповідь від 26.06.2012 року за №19-13956-12, в якому заявнику роз'яснено, що Законом України ,,Про звернення громадян" не передбачено направлення на адресу заявника матеріалів перевірки за його зверненням, а лише ознайомлення з ними. Також, зазначалось, що закон не передбачає надання громадянам посадових інструкцій та інших документів службового значення, якими у своїй діяльності керуються співробітники органів прокуратури.

Аналізуючи оскаржену постанову суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ та поняття справи адміністративної юрисдикції визначається пунктом 1 частини першої статті 3, статтею 17 КАС України.

Рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 надано офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до положень зазначених нормативних актів, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи з положень зазначених норм, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв, скарг і повідомлень, в тому числі про відмову у відкритті кримінального провадження, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що підставою для звернення позивача до прокурора м. Києва стало ненадання відповіді прокурором Дніпровського району м. Києва його звернення від 13.03.2012 року про надання інформації по матеріалах дослідчої перевірки Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, на підставі яких прийнято рішення від 27.08.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив порушення вимог ст. 15 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР ,,Про звернення громадян".

Проте суд при цьому не врахував, що відповідно до статті 12 вище згаданого Закону (у редакції Закону України від 17.11.2011 року) дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України ,,Про судоустрій і статус суддів" та ,,Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

В силу п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає правильним апеляційні скарги задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в адміністративній справі - закрити.

Керуючись ч.3 ст. 160, п.1 ч.1 ст.157, ст.196, п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 203, ст. ст. 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі № 2а-6092/12/1370 - скасувати.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокурора м. Києва про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок вчинення владних управлінських дій (бездіяльності).

Роз'яснити ОСОБА_1 про можливість звернення до суду в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 22.06.2015 року.