Справа № 359/1878/14-а (2а/359/97/14)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Київ К/800/58485/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення суб'єкту владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред'явила позов до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області про

визнання протиправними дій Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області щодо відмови у задоволенні її клопотання про виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд;

визнання протиправним та скасування рішення від 24 січня 2014 року № 2062-36-VI Щасливської сільської ради «Про розгляд заяви ОСОБА_4 щодо виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд»;

зобов'язання Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області винести на засідання найближчої сесії Щасливської сільської ради та розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд площею 0,25 га. у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивач, реалізовуючи своє право на отримання у власність земельної ділянки у порядку статті 118 Земельного кодексу України, 17 січня 2014 року звернулася до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для отримання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га в межах села Щасливе Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Вказане клопотання позивача було розглянуто 24 січня 2014 року на тридцять шостій сесії шостого скликання Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, за результатами розгляду якого було прийнято рішення № 2062 «Про розгляд заяви ОСОБА_4 щодо виділення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва».

Рішенням Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24 січня 2014 року № 2062-36-VI було відмовлено ОСОБА_4 у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд у зв'язку з невідповідністю поданих документів чинному законодавству.

Суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, в зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог відмовив.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погодився та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280 передбачено, що вирішення питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Згідно частини 1 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що план земельної ділянки - це графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про отримання безоплатно земельної ділянки із земель комунальної власності, поданої до Щасливської сільської ради, не додано всіх необхідних документів, визначених статтею 118 Земельного кодексу України, а саме замість графічних матеріалів, на яких має бути зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, позивачем до клопотання додано карту села Щасливе.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: