Справа № 826/9992/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2015 року № 826/9992/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві
доДержавного підприємства "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою "
простягнення заборгованості в розмірі 312 587,48грн.
На підставі ст. 183-2 КАС України, Суд розглядає справу у скороченому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Державного підприємства "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення заборгованості у розмірі 312 587,48грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, передбачені пунктом 4 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, які не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб, ухвалою судді відкрито скорочене провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову.

Станом на 22.06.2015 року заперечень проти позову або заяви про визнання позовних вимог до суду не надходило, хоча ухвала про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі вручена відповідачу належним чином у відповідності до статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується відстеженням пересилання поштових відправлень.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що станом на 21.05.2015 року ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» має податкову заборгованість у розмірі 312 587,48 гривень, який складається: з земельного податку з юридичних осіб: 30.08.2014 року по 30.04.2015 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за податковими розрахунками земельного податку від 19.02.2014 року № 2 та від 05.02.2015 року № у розмірі 82 057,42 гривень та застосовано 402,85 гривень пені. Загалом сума заборгованості з земельного податку з юридичних осіб складає 82 460,27 гривень; з податку на додану вартість: 30.07.2014 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 21.07.2014 року № у розмірі 498,73 гривень; 30.08.2014 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 20.08.2014 року № у розмірі 13 689,00 гривень; 30.09.2014 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 19.09.2014 року № у розмірі 2319,00 гривень; 30.10.2014 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 20.10.2014 року № у розмірі 2798,00 гривень; нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 20.11.2014 року № у розмірі 10241,00 гривень; нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за уточнюючим розрахунком від 19.01.2015 року № у розмірі 3750,00 гривень та визначено штрафних санкцій у розмірі 113,00 гривень; 30.01.2015 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 20.01.2015 № у розмірі 101637,00 гривень; 02.03.2015 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 18.02.2015 року № у розмірі 5996,00 гривень; 30.04.2015 року нараховано суму самостійно визначених зобов'язань за декларацією від 15.04.2015 року № у розмірі 88 665,00 гривень. Загалом сума заборгованості з податку на додану вартість, з урахуванням 420,48 гривень пені, складає 230 127, 21 гривень.

Податковим органом 10.09.2014 року прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №1319.

Станом на час розгляду справи в суді, відсутні докази погашення відповідачем суми фінансових санкцій, оскарження чи скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Згідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов'язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п.54.1 ст.54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Відповідно до п.57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів сплати вказаних вище самостійно визначених податкових зобов'язань відповідачем не надано.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2014 року податковим органом прийнято податкову вимогу №6608-25 на суму 12105,37 грн.

Оскільки податковий борг Відповідача до цього часу не переривався та не погашено в повному обсязі, то нові вимоги прийняттю не підлягали.

У зв'язку з тим, що відповідач не відреагував на вищезазначену вимогу та не погасив заборгованість, інші вимоги податковим органом не формувались.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вищенаведених доводів позивача, в тому числі доказів погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Виходячи з положень п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 93.5 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Органи державної податкової служби згідно п. 20.1.8 ст. 20 ПК України мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Державного підприємства "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про стягнення заборгованості у розмірі 312 587,48грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 69-71, 94, 158-165, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути податковий борг з Державного підприємства «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» () шляхом стягнення коштів з розрахункових рахунків: податок на додану вартість у сумі - 230 127,21 гривень на бюджетний рахунок № 0010 (одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, код одержувача 38050812, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019 (код платежу 14010100); земельний податок з юридичних осіб - 82 460,27 гривень на бюджетний рахунок № 0010 (одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, код одержувача 38050812, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019 (код платежу 18010500).

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук