Справа № 804/5121/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 р. Справа № 804/5121/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В.
за участю:
позивача представника позивача представників відповідача Ковальової О.В. Жмуренка А.В. Лютого Г.М.,Нішти О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального територіального управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та нечинним акту, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Центрального територіального управління Національної гвардії України, у якому просить суд:

визнати неправомірними дії Відповідача Центрального територіального управління Національної гвардії України в частині визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

встановити, що нещасний випадок, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року за формою Н-5, в частині визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби, як такого, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

зобов`язати Відповідача Центральне територіальне управління Національної гвардії України скласти Акт спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби, зазначивши, що цей випадок пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Скасувати повністю Акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 12 лютого 2015 року за формою НТ, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби;

зобов`язати Відповідача Центральне територіальне управління Національної гвардії України за наслідками нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби, скласти Акт про нещасний випадок виробничого характеру за формою Н-1, зробивши висновок, що цей нещасний випадок стався в період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження служби у зоні антитерористичної операції загинув її чоловік ОСОБА_2 . Відповідно до Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , смерть настала в зоні АТО під час виконання службово-бойового завдання на блок посту № 13а у бліндажі. Згідно довідки про причину смерті, причиною смерті стало гостре отруєння оксидом вуглецю. По факту смерті відповідачем було проведено розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 , за результатом якого складено акт за формою Н-5 у п. 6 якого зазначено висновок комісії, згідно якого, нещасний випадок з ОСОБА_2 стався в період проходження служби і непов`язаний з виконанням службових обов`язків. В зв`язку з таким висновком Відповідачем було складено Акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 12 лютого 2015 року за формою НТ. Позивач з такими висновками відповідача, щодо не пов`язаності смерті її чоловіка з несенням служби, не погоджується, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечують, про що надали до суду письмові заперечення, у яких, посилаючись на норми Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України №1346 від 27.12.2002 року, вважають висновки комісії з розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 , які викладені в акті за формою Н-5, повністю обґрунтованими та правомірними, оскільки при судово-токсичному дослідженні крові старшого сержанта ОСОБА_2 , виявлений спирт етиловий у кількості 2,86 г/л, що стосовно живих осіб відноситься до алкогольного сп`яніння сильного ступеню. Наявність алкоголю у крові ОСОБА_2 стало підставою висновку комісії, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті нещасного випадку, який виник в наслідок пожежі, в період відпочинку ОСОБА_2 у бліндажі, тобто не під час виконання ним службових обов`язків. У зв`язку із зазначеним, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи осіб, які беруть участь у справі, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , який був зареєстрований 12 липня 2003 року.

На виконання Наказу в.о. Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» з 01 квітня 2014 року по 19 грудня 2014 року старший сержант ОСОБА_2 , як військовозобов`язаний був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .

16.11.2014 року ОСОБА_2 був відряджений в зону проведення антитерористичної операції для виконання бойових завдань та в періоди часу з 16.07.2014 року по 14.08.2014 року, з 15.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 14.09.2014 року по 18.09.2014 року, з 16.11.2014 року по 19.12.2014 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до Свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.п. б) п.8 лікарського свідоцтва про смерть № 4598 від 22.12.2014 року, смерть ОСОБА_2 настала в зоні АТО під час виконання службово-бойового завдання на блок посту № 13а у бліндажі.

Згідно п. 4 Довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 4598) від 22.12.2014 року, причиною смерті ОСОБА_2 стало гостре отруєння оксидом вуглецю.

З огляду на вищезазначене, 19.12.2014 року чоловік позивача будучі мобілізованим та безпосередньо беручи участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, загинув.

Відповідачем було проведено розслідування нещасного випаду, що стався з ОСОБА_2 , про що було складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року за формою Н-5.

Відповідно п.3 зазначеного акту форми Н-5 вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 19 грудня 2014 року близько 23 год. 00 хв. в бліндажі на блокпосту № НОМЕР_2 неподалік від м. Маріуполь Донецької області внаслідок пожежі помер від отруєння чадним газом.

У п. 4 акту форми Н-5 зазначено, що причиною нещасного випадку є психофізіологічна причина - гостре отруєння окислом вуглецю.

П. 6 зазначеного акту форми Н-5 містить висновок комісії відповідно до якого нещасний випадок з ОСОБА_2 стався в період проходження служби і непов`язаний з виконанням службових обов`язків.

В зв`язку з таким висновком Відповідачем було складено Акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 12 лютого 2015 року за формою НТ.

Правовідносини щодо розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 регулюються Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом МВС України від 27.12.2002 року №1346, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за №83/7404 (надалі - Порядок).

З врахуванням положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_2 перебував у статусі військовозобов`язаного та з 01 квітня 2014 року був мобілізований до військової частини НОМЕР_1 Центрального територіального управління Національної гвардії України, а станом на 19 грудня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.

Фактично з 16.11.2014 року по 19.12.2014 року ОСОБА_2 перебував в режимі безперервного цілодобового несення служби, в зв`язку з чим знаходився в бліндажі на блокпосту № НОМЕР_2 неподалік від м. Маріуполь Донецької області, де сталась пожежа, внаслідок якої в укритті сформувався окис вуглецю, видихавши який ОСОБА_2 помер.

Як в Акті Н-5, так і в Акті НТ зазначено, що смерть настала внаслідок гострого отруєння окисом вуглецю.

Вказана обставина підтверджується також доданими до позову копіями лікарського свідоцтва про смерть № 4598 від 22.12.2014 року та довідки про причину смерті (до форми №106/о №4598) від 22.12.2014 року.

Згідно п. 2 Порядку розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

До гострих професійних захворювань і гострих професійних отруєнь належать випадки, що сталися після одноразового (протягом не більше однієї робочої зміни) впливу небезпечних факторів, шкідливих речовин.

Гострі професійні захворювання спричиняються дією хімічних речовин, неіонізуючих та іонізуючих випромінювань, значним фізичним навантаженням та перенапруженням окремих органів і систем людини. До них належать також інфекційні, паразитарні, алергічні захворювання тощо.

Гострі професійні отруєння спричиняються в основному шкідливими речовинами гостроспрямованої дії.

Згідно п. 3.9 Порядку комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час;

приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни;

проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час;

використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника;

подання підрозділом шефської допомоги;

провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов`язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов`язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища;

прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об`єкта за дорученням керівника;

прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Згідно ч. 1 п. 3.11 Порядку Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю", якщо він трапився в період проходження служби:

- унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків;

при виконанні службового або громадського обов`язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності;

в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Згідно ч. 2 п.3.11 Порядку комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11;

унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою, або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури;

унаслідок порушення потерпілим службової (трудового) дисципліни.

З огляду на вищезазначене, суд погоджується з доводами позивача, та зазначає, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок отруєння шкідливою речовиною - окисом вуглецю, що виник внаслідок пожежі, в період перебування на місці служби протягом робочого часу безпосередньо приймаючи участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.

Отже, висновки відповідача, щодо визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Тому, Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року складений фахівцями відповідача за формою Н-5, в частині визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби, як такого, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, підлягає визнанню нечинним.

Суд також зазначає, що, як наслідок неправомірних висновків викладених у Акті спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року складеного фахівцями відповідача за формою Н-5, Комісією з розслідування прийнято невірне рішення про складення 12.02.2014 року Акту за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався з ОСОБА_2 в період проходження служби, такий акт, в свою чергу, також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, в тому числі, про:

визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень;

зобов`язання відповідача вчинити певні дії;

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Тому, оскільки судом в ході судового розгляду адміністративної справи встановлено неправомірність висновків відповідача, щодо визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, суд вважає за необхідне для повного захисту прав та інтересів позивача встановити факт, що нещасний випадок, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 , що спричинив його смерть у період проходження служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків про що зазначити у резолютивній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів того, що нещасний випадок, з ОСОБА_2 стався унаслідок отруєння алкоголем.

Причиннного зв`язку перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння та виникненням пожежі у бліндажі № 13-а 19 грудня 2014 не доведено відповідачем, відповідних доказів суду не надано.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню окрім позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача в частині визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_2 в період проходження служби таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки повноваження відповідача по вчиненню дій щодо внесення відомостей у акт перевірки передбачено зазначеним вище Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, однак, у даному випадку судом всановлено, що такий висковок відповідача є хибним.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Встановити факт, що нещасний випадок, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спричинив його смерть у період проходження служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Визнати протиправним та нечинним Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року за формою Н-5 в частині визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_3 у період проходження служби, як такого, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язати Центральне територіальне управління Національної гвардії України скласти Акт спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_3 у період проходження служби, зазначивши, що цей випадок пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Визнати протиправним та скасувати Акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 12 лютого 2015 року за формою НТ, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_3 у період проходження служби.

Зобов`язати Центральне територіальне управління Національної гвардії України за наслідками нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_3 у період проходження служби скласти Акт про нещасний випадок виробничого характеру, що стався у період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків за формою Н-1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 70, 00 грн. (сімдесят гривень).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 червня 2015 року

Суддя Р.А. Барановський